Okresná prokuratúra Bratislava I 
Kvetná 13, 820 05 Bratislava 2 	

Sp. zn. : 4 Pv 109/08/1101	Bratislava I, 29.2.2012
EEČ : 2-8-6-2012

U Z N E S E N I E

Trestná vec:	obvinený XXXXX 
Zločin:	lúpež podľa § 188 odsek 1 písmeno ,2 Trestného zákona číslo 300/2005 Zbierky zákonov v znení zákona číslo 650/2005 Zbierky zákonov a iné trestné činy

Rozhodol: 	prokurátorka Okresnej prokuratúry Bratislava I
Rozhodnutie:
Podľa § 215 odsek 1 písmeno b Trestného poriadku zastavujem trestné stíhanie obvineného:
1.	XXXXX
	dátum narodenia: XXXXX
	trvalé bydlisko: XXXXX, 
Skutková veta:
1.	v presne nezistenom čase pred 13. decembrom 2007 v Bratislave na Grösslingovej ulici 19 byte nachádzajúcom sa na prízemí po tom, ako našiel tam spiaceho poškodeného XXXXX, tohto fyzicky napadol opakovane ho uderiac dlaňou zovretou v päsť do oblasti tváre, pričom počas tohto na poškodeného kričal, že jeho synovcovi predal nejaké svinstvo, kvôli ktorému je teraz v nemocnici, žiadajúc pritom od poškodeného XXXXX vyplatenie finančnej čiastky vo výške 50.000,- Sk, pričom, po tom, ako mu poškodený povedal, že nevie, o čom hovorí, mu obvinený opakovane zopakoval svoju požiadavku na vyplatenie „pokuty, pričom po tom, ako mu poškodený žiadanú čiastku hneď nevyplatil, zobral mu mobilný telefón zn. Nokia 6230i, šedočiernej farby, neznámeho IMEI čísla a neznámeho výrobného čísla, oznámiac poškodenému, že žiadané peniaze chce na druhý deň,

2.	13. decembra 2007 v čase okolo 09.00 hod. v Bratislave na Kamennom námestí pred Obchodným domom Tesco po tom, ako poškodený XXXXX zostal s ním riadeným osobným motorovým vozidlom zn. XXXXX, červenej farby, v zostatkovej hodnote 100.000,- Sk, stáť na križovatke, pristúpil k tomuto vozidlu, na strane vodiča, t. j. poškodeného XXXXXa, otvoril dvere a silou sa snažil vytiahnuť poškodeného z tohto vozidla, čo sa mu však nepodarilo, následne sa nasilu vtlačil do vozidla na miesto vodiča využijúc svoju telesnú prevahu a vytláčajúc poškodeného z miesta vodiča na miesto spolujazdca, pričom počas tohto spolujazdec XXXXX na výzvu obvineného z vozidla vystúpil, vďaka čomu sa obvinenému podarilo vytlačiť poškodeného na miesto spolujazdca, následne obvinený riadiac uvedené vozidlo šiel až na Bzovícku ulicu 12 pred XXXXX, kde poškodeného vysadil prikážuc mu, aby tu na neho počkal, pričom po tom, ako sa po cca 4 hodinách aj s vozidlom vrátil, v prítomnosti poškodeného sa toto pokúsil predať jemu neznámej žene, ktorá však o vozidlo naostatok neprejavila záujem, pričom po tomto využil poškodený nepozornosť obvineného a jeho známeho, z miesta činu sa mu podarilo utiecť a vozidlo si našiel 19. decembra 2007 na autovrakovisku Auto Danubius nachádzajúcom sa v Bratislave na Ráztočnej ulici 60,
Právna veta:
lebo nie je tento skutok trestným činom a nie je dôvod na postúpenie veci
Odôvodnenie:
Vyšetrovateľ Okresného riaditeľstva Policajného zboru Bratislava I, Úradu justičnej a kriminálnej polície uznesením číslo konania ORP - 172/I-OVK-B1-2008 z 10. marca 2008 postupom podľa ustanovenia § 199 odsek 1 Trestného poriadku začal trestné stíhanie vo veci zločinu lúpeže podľa § 188 odsek 1 Trestného zákona a vo veci zločinu lúpeže podľa § 188 odsek 1, odsek 2 písmeno b) Trestného zákona.

Nadväzne na to vyšetrovateľ Okresného riaditeľstva Policajného zboru Bratislava I, Úradu justičnej a kriminálnej polície uznesením číslo  konania ORP - 172/I-OVK-B1-2008 z 12. marca 2008 postupom podľa ustanovenia § 206 odsek 1 Trestného poriadku vzniesol XXXXX obvinenie za zločin lúpeže podľa § 188 odsek 1 Trestného zákona a zločin lúpeže podľa § 188 odsek 1, odsek 2 písmeno b) Trestného zákona prakticky na skutkovom základe uvedenom vo výrokovej časti tohto uznesenia.

Po skončení vyšetrovania bol následne na tunajšiu prokuratúru zo strany vyšetrovateľa Okresného riaditeľstva Policajného zboru Bratislava I, Odboru kriminálnej polície predložený súvisiaci vyšetrovací spis spolu s návrhom na zastavenie trestného stíhania obvineného XXXXX za zločin lúpeže podľa § 188 odsek 1 Trestného zákona a zločin lúpeže podľa § 188 odsek 1, odsek 2 písmeno b) Trestného zákona, a to postupom podľa ustanovenia § 215 odsek 1 písmeno c) Trestného poriadku.

Preskúmaním kompletného súvisiaceho spisového materiálu, ktorý mi bol predložený vyšetrovateľom Policajného zboru v štádiu pred skončením prípravného konania, som po posúdení a vyhodnotení všetkých vykonaných dôkazov jednotlivo i v ich vzájomnom súhrne v súlade s ustanovením § 2 odsek 10, odsek 12 Trestného poriadku dospela k záveru, že trestné stíhanie obvineného XXXXX za predmetné zločiny je potrebné z dôvodu zákonom stanoveného predpokladu zastaviť, avšak nie vyšetrovateľom Policajného zboru navrhovaným postupom podľa ustanovenia § 215 odsek 1 písmeno c) Trestného poriadku, ale postupom podľa ustanovenia § 215 odsek 1 písmeno b) Trestného poriadku.

Preskúmajúc súvisiaci vyšetrovací spis som totiž zistila, že konanie obvineného XXXXX tak, ako vyplynulo z dôkazov vykonaných v prípravnom konaní, najmä však po vznesení obvinenia XXXXX za oba zločiny, za existujúcej dôkaznej situácie nevykazuje všetky znaky skutkovej podstaty zločinu lúpeže tak, ako to má na mysli ustanovenie § 188 odsek 1 Trestného zákona, resp. podľa ustanovenia § 188 odsek 1, odsek 2 písmeno b) Trestného zákona, a to najmä znaky objektívnej i subjektívnej stránky.

	Obvinený XXXXX spáchanie oboch zločinov od počiatku popiera tvrdiac, že poškodený XXXXX si všetko na neho vymyslel, nevie však, z akého dôvodu a prečo. Dokonca sa po tom, ako malo k týmto skutkom dôjsť, dozvedel, že poškodený si to všetko vymyslel práve kvôli tomu, že otec poškodeného zistil, že tomuto „zmizlo auto a chcel ho späť. Vo vzťahu ku skutku v bode 1. priznal, že sa s poškodeným na byte u XXXXX stretol, avšak poprel, že by tohto nejakým spôsobom zbil. Čo sa týka skutku v bode 2., a teda auta, ktoré v tom čase užíval poškodený XXXXX, k tomuto uviedol, že to bol samotný poškodený, ktorý sa ho rozhodol predať, že ho najskôr predal XXXXX, asi po 2 dňoch si od nej auto zobral späť, peniaze jej nevrátil a spolu s obvineným ho následne predali v Auto Danubiuse.

	Poškodený XXXXX vo svojich prvých dvoch výpovediach, ktoré však boli učinené pred vznesením obvinenia XXXXX za oba zločiny, popísal, ako ho niekedy pred 13. decembrom 2007 v byte u XXXXX na Grösslingovej zbil obvinený XXXXX, ktorý mu tvrdil, že jeho synovcovi predal nejaké svinstvo (majúc pritom na mysli zrejme drogy), že za to teraz chce 50.000,- Sk a keď mu ich poškodený nedal, zobral si jeho mobil zn. Nokia. Následne - to bolo 13. decembra 2007 - bol spolu s XXXXX v aute, stáli na križovatke na Kamennom námestí, keď na jeho strane zrazu otvoril dvere auta obvinený, najskôr ho rukami ťahal smerom von a keď sa mu to nepodarilo, povedal XXXXX, aby vypadol z auta a silou svojho tela vytlačil poškodeného na miesto spolujazdca. Potom obvinený riadiac vozidlo šiel až k Hotelu Miva, tu vysadil poškodeného prikazujúc mu, aby tu na neho počkal. Následne pred hotelom bolo aj nejaké jemu neznáme dievča, ktorému ponúkali poškodenému patriace vozidlo za 27.000,- Sk. Vozidlo sa mu však nepodarilo predať a preto dievča aj s obvineným spred hotela odišli. Poškodený tam zostal s nejakým jemu neznámym počerným mužom, avšak sa mu podarilo utiecť.

	Počas konfrontácie s obvineným poškodený ku skutku v bode 1. uviedol, že ho obvinený XXXXX „iba zbil a ku skutku v bode 2. uviedol, že to nebolo nijaké násilné „vyhodenie z auta, bolo to iba prisadnutie a následne potom šli spolu do Petržalky.

	XXXXX  sa vyjadril len k snahe o predaj osobného motorového vozidla zn. Seat Arosa, pričom ako predávajúci vystupoval obvinený XXXXX, ktorého sprevádzal ešte nejaký mladý muž. 

	XXXXX a XXXXX  potvrdili, že obvinený s poškodeným sa aj pred skutkami poznali dlhšie, že sa spolu stretávali. Do bytu k XXXXX chodili obaja fetovať, pričom obaja fetovali pervitín a za svoje peniaze. Nemajú vedomosť o tom, že by sa obvinený s poškodeným hádali, boli kamaráti. XXXXX následne uviedla, že neverí, že by obvinený žiadal od poškodeného nejaké peniaze, keďže poškodený žiadne ani nemal, bol „na sračky, na „fet a to auto mu ledva išlo.

XXXXX uviedol, že v inkriminovanom čase sa u neho v byte stretávali a aj prespávali rôzni narkomani, pričom medzi nimi bol aj obvinený a aj poškodený, keďže obaja v tom čase boli užívateľmi pervitínu. Ku skutku v bode 1. o. i. uviedol, že si nepamätá, že by u neho v byte došlo k nejakej bitke. Dochádzalo tam k hádkam, avšak to boli bežné narkomanské hádky.

	XXXXX vypovedal ku skutku v bode 2., pričom naostatok uviedol, že obvinený XXXXX počas toho, ako poškodený s vozidlom stál na svetelnej križovatke na Kamennom námestí, pristúpil k tomuto autu, otvoril dvere na strane vodiča a do tohto nastúpil normálnym spôsobom. On z vozidla vystúpil, keďže obvinený požiadal poškodeného, aby si presadol na miesto spolujazdca, kde v tom čase sedel práve svedok.

	XXXXX XXXXX potvrdil, že niekedy v inkriminovanom čase prejavil poškodený XXXXX záujem založiť svoje červené auto niekde za Biskupicami na šrotovisku. Auto chcel dokonca predať aj nejakej babe, avšak k tomuto nedošlo, keďže baba auto nechcela. Svedok sa následne dozvedel, že poškodený začal o obvinenom rozširovať, že mu ukradol auto, pričom to bolo kvôli tomu, že samotný poškodený mal problém, resp. konflikt so svojím otcom práve kvôli tomuto autu a jeho predaju, resp. založeniu. Svedok poprel, že by mal vedomosť o nejakom fyzickom napadnutí poškodeného, ku ktorému malo dôjsť na Kamennom námestí.

	XXXXX taktiež potvrdil, že obvinený s poškodeným boli kamaráti, že to bol samotný poškodený, ktorý obvinenému zrejme požičal svoje červené auto (ktoré možno aj patrilo otcovi poškodeného) a že po tom, ako chcel otec poškodeného toto auto späť, došlo k nejakému konfliktu medzi obvineným a poškodeným. K osobe poškodeného uviedol, že bol „feťák, že bral heroín, že ho otec vyhodil z domu a potom poškodený chodieval prespávať k XXXXX na byt, kde fetoval, niekedy aj s obvineným. Nevie o tom, že by v tomto byte došlo medzi obvineným a poškodeným k nejakému konfliktu, určite nie k bitke, veď sa jedná o maličký byt.

	XXXXX potvrdil, že sa od svojho syna - poškodeného XXXXXa v inkriminovanom čase dozvedel, že mu mal niekto zobrať auto. Poškodený však sám od seba trestné oznámenie nepodal. V tom čase poškodený u neho v byte nebýval, vraj prespával niekde v Šamoríne.

	XXXXX a XXXXX potvrdili, že to bol obvinený XXXXX, cez ktorého sa mala realizovať kúpa vozidla zn. Seat Arosa. Ku kúpe zo strany svedkyne XXXXX však nedošlo, keďže svedkyňa nebola spokojná s jeho stavom.

XXXXX odmietla vypovedať využijúc svoje procesné právo v zmysle ustanovenia § 130 odsek 2 Trestného poriadku (obvinený XXXXX je jej druh). 

XXXXX  sa ani k jednému zo skutkov vyjadriť nevedel.

	Zhrnúc a posúdiac vyššie uvedené ako aj ostatné dôkazy vykonané v prípravnom konaní v súlade s ustanovením § 2 odsek 10, odsek 12 Trestného poriadku, to znamená jednotlivo každý dôkaz i všetky dôkazy v ich vzájomnej súvislosti a súhrne, mám za to, že v oboch prípadoch k určitému konaniu obvineného XXXXX a stretu s poškodeným XXXXXom došlo. Ani jedno z konaní obvineného, pre ktoré sa vedie toto trestné konanie, majúc pritom na mysli tak skutok v bode 1. ako aj skutok v bode 2., však za súčasnej dôkaznej situácie nemožno považovať a vyhodnotiť ako konanie vykazujúce znaky skutkovej podstaty zločinu lúpeže podľa § 188 Trestného zákona.

	Čo sa týka skutku v bode 1., poškodený XXXXX vo svojich prvých dvoch výpovediach o. i. uviedol, že v byte u XXXXX ho obvinený zbil, chcel od neho 50.000,- Sk a keď mu ich nedal, zobral mu mobil. Obe tieto výpovede boli vykonané pred postupom podľa ustanovenia § 206 odsek 1 Trestného poriadku. Následne vo svojej ostatnej výpovedi ako aj počas konfrontácie s obvineným sa zmienil už „iba o zbití obvineným, pričom neuvádzal ani žiadanie peňazí a ani zobratie mobilu. Poškodený sa iba odvolal na svoje prvé dve výpovede tvrdiac, že už vypovedal a podrobnosti si už nepamätá. Je preto zrejmé, že vo výpovediach poškodeného, ktoré boli učinené pred vyšetrovateľom Policajného zboru v prípravnom konaní, majúc pritom na mysli aj konfrontáciu s obvineným, sú viditeľné menšie či väčšie rozpory a odchýlky.

	Zastávam názor, že lúpežné prepadnutie je tak závažný a pre poškodeného tak traumatizujúci skutok, že si aj s odstupom viacerých rokov dokáže spomenúť na to, ako skutok ako taký prebehol, kedy, akým spôsobom bol napadnutý, čo mu pritom bolo odcudzené a podobne. Je preto viac ako na mieste pochybovať o vieryhodnosti prvých dvoch výpovedí poškodeného XXXXXa, keďže tento si na to, čo sa na byte u XXXXX v inkriminovaný večer stalo, s odstupom dvoch rokov nepamätá. 

Uvedenému svedčí aj fakt, že viacerí svedkovia o poškodenom (ale taktiež aj o obvinenom) uviedli, že tento chodieval k XXXXXi do bytu v tom čase fetovať, že fetoval pervitín. Svedkovia potvrdili, že boli kamaráti, nevedeli o žiadnom ich konflikte. XXXXX, XXXXX a XXXXX, ktorí boli v čase konfliktu obvineného a poškodeného na dotknutom byte, popreli, že by boli svedkami nejakej bitky. 

V inkriminovaný večer teda mohlo dôjsť medzi obvineným a poškodeným k hádke, počas ktorej mohli padnúť aj nejaké facky. Uvedené však za žiadnych okolností nie je konaním, ktoré by bolo možné právne kvalifikovať ako zločin lúpeže tak, ako to presne vymedzuje ustanovenie § 188 Trestného zákona. Samotný konflikt medzi dvomi alebo aj viacerými osobami, pri ktorom aj môže dôjsť k menej závažnému fyzickému ataku, bez ďalšieho za žiadnych okolností nenapĺňa znaky skutkovej podstaty zločinu lúpeže podľa        § 188 odsek 1 Trestného zákona. 

	Čo sa týka skutku v bode 2., obdobne aj pri tomto vo svojich prvých dvoch výpovediach, ktoré boli vyšetrovateľom Policajného zboru zrealizované pred postupom podľa ustanovenia § 206 odsek 1 Trestného poriadku, poškodený popísal, ako sa ho obvinený snažil silou vyhodiť z auta, keď sa mu to nepodarilo, tak slovne vyhodil z auta spolucestujúceho XXXXX a silou pretlačil poškodeného zo sedadla vodiča na sedadlo spolujazdca; ako mali následne ísť pred Hotel Miva, ako mal obvinený ponúkať nejakej žene toto jeho auto na predaj a keď sa to nepodarilo, ako ho mal zrejme obvinený dať na vrakovisko, kde si ho po pár dňoch poškodený našiel.

	Poškodený však následne pri konfrontácii s obvineným už tvrdil, že to nebolo žiadne násilné vniknutie do jeho auta, že ho obvinený normálne požiadal, aby si presadol. To isté uviedol aj svedok XXXXX. Obdobne ako pri skutku v bode 1. aj pri skutku v bode 2. je v jednotlivých výpovediach poškodeného badať rozdielnosti. V inkriminovaný deň teda došlo k stretnutiu obvineného s poškodeným bez toho, že by pri tomto bolo zo strany obvineného vyvinuté, resp. použité voči poškodenému slovné či fyzické násilie. Následne sa presunuli do Petržalky.

	Vo vzťahu k manipulácii s autom užívaným poškodeným XXXXXom, viacerí svedkovia potvrdili, že to bola iniciatíva práve poškodeného najskôr sa pokúsiť predať toto auto a následne ho za finančnú náhradu založiť na vrakovisku. Svedok Ing. XXXXX si pri preberaní vozidla na vrakovisku nevšimol, že by muž, ktorý prišiel spolu s obvineným, prejavil strach, prípadne nesúhlas s odovzdaním predmetného vozidla. V prípravnom konaní teda nebolo preukázané, že by došlo zo strany obvineného XXXXX k násilnému konaniu, pri ktorom by sa tento zmocnil aj vozidla užívaného poškodeným. 

Poškodený ani po tom, ako k tomuto malo dôjsť, nepodal na obvineného trestné oznámenie. A to dokonca aj napriek tomu, že v pomerne krátkej dobe sa obvinený mal dvakrát dopustiť voči poškodenému násilného konania, pri ktorom mu po oba dva razy mal zobrať nejakú jemu patriacu alebo ním užívanú vec. 

Zhodnotiac vyššie uvedené preto zastávam názor, že v prípravnom konaní sa orgánom činným v trestnom konaní podarilo preukázať, že po oba razy došlo k stretu obvineného a poškodeného, pričom v prípade skutku v bode 2. došlo zrejme aj k fyzickému napadnutiu poškodeného, ktoré spočívalo vo fackách na tvár poškodeného XXXXXa. Je teda nepochybné, že ku skutku ako takému došlo, avšak nie spôsobom popísaným v bode 1. a 2. výrokovej časti tohto uznesenia. 

Vyhodnotiac všetky v prípravnom konaní vykonané dôkazy, a to či už jednotlivo alebo v ich vzájomnom súhrne, som dospela k záveru, že konanie obvineného XXXXX za existujúcich okolností nevykazuje znaky skutkovej podstaty zločinu lúpeže tak, ako to má na mysli ustanovenie § 188 odsek 1 Trestného zákona, resp. ustanovenie § 188 odsek 1, odsek 2 písmeno b) Trestného zákona,  ako ani znaky ktoréhokoľvek z ostatných trestných činov obsiahnutých v osobitnej časti Trestného zákona.

Popisované konanie obvineného XXXXX by bolo možné posúdiť a následne v správnom konaní postihnúť ako priestupok proti občianskemu spolunažívaniu podľa § 49 odsek 1 písmeno d) zákona číslo 372/1990 Zb. o priestupkoch v znení neskorších predpisov. Vzhľadom k uplynutiu 2-ročnej premlčacej doby, ktorá začala plynúť odo dňa skutku (v tomto prípade 13. decembra 2007) a uplynula 13. decembra 2009, by však uvedené bolo v príkrom rozpore s právnym poriadkom Slovenskej republiky.

Podľa ustanovenia § 215 odsek 1 písmeno b) Trestného poriadku prokurátor zastaví trestné stíhanie, ak skutok nie je trestným činom a nie je dôvod na postúpenie veci.

Zhodnotiac všetky vyššie uvedenému som rozhodla tak, ako je uvedené vo výrokovej časti tohto uznesenia.
Poučenie:
Proti tomuto uzneseniu je prípustná sťažnosť, ktorú možno podať u prokurátora okresnej prokuratúry do troch dní od oznámenia uznesenia. Sťažnosť má odkladný účinok. (§ 185 a nasl. Tr. por.)

JUDr. Soňa Juríčková
prokurátorka