Okresná prokuratúra Prievidza 
M. Mišíka 22, 971 34 Prievidza 1 	

Sp. zn. : 1 Pv 576/05/3307	Prievidza, 16.1.2012
EEČ : 2-27-11-2012

U Z N E S E N I E

Trestná vec:	obvinený XXXXX 
Prečin:	zanedbanie povinnej výživy podľa § 207 odsek 3 písmeno b Trestného zákona číslo 300/2005 Zbierky zákonov v znení zákona číslo 650/2005 Zbierky zákonov

Rozhodol: 	prokurátor Okresnej prokuratúry Prievidza
Rozhodnutie:
Podľa § 215 odsek 1 písmeno b Trestného poriadku zastavujem trestné stíhanie obvineného:
1.	XXXXX
	dátum narodenia: XXXXX
	miesto narodenia: XXXXX
	rodné priezvisko: XXXXX
	trvalé bydlisko: XXXXX
Skutková veta:
hoci mu zo Zákona o rodine vyplýva povinnosť starať sa o výživu svojich synov XXXXX a XXXXX a rozsudkom Okresného súdu v Prievidzi č. P 139/91, ktorý nadobudol právoplatnosť dňa 29.1.1993 bol zaviazaný prispievať na ich výživu sumou 1.200,-Sk (39,83 Eur) mesačne vždy do 20-teho dňa v mesiaci do rúk matky XXXXX sa tejto povinnosti úmysle v období od 1.7.2001 do 9.7.2011 v prípade syna XXXXX a od 1.7.2001 do 29.12.2011 v prípade syna XXXXX vyhýbal tým spôsobom, že u zamestnávateľov svoju vyživovaciu povinnosť nenahlasoval, vyživovaciu povinnosť si plnil len sporadicky, z príjmu ktorý mal vyživovaciu povinnosť dobrovoľne neplnil, čím zostal XXXXX, XXXXX a XXXXX na výživnom dlhovať sumu 2.469,62,-Eur a Úradu práce, sociálnych vecí a rodiny v Prievidzi, ktorý za obvineného vyplácal od 1.4.2005 do 30.11.2005 náhradné výživné sumu 103,32,-Eur.
Právna veta:
pretože skutok nie je trestným činom a nie je dôvod na postúpenie veci.
Odôvodnenie:
Vyšetrovateľ Úradu Odboru polície v Prievidzi pod sp. zn. ORP-652/OVK- PD- 2009 viedol trestné stíhanie proti XXXXX pre prečin zanedbania povinnej výživy podľa § 207 ods. 2, ods. 3 písm. b) Tr. zákona s poukazom na § 138 písm. b) Tr. zákona, ktorého sa dopustil tým spôsobom, že hoci mu zo Zákona o rodine vyplýva povinnosť starať sa o výživu svojich synov XXXXX a XXXXX a rozsudkom Okresného súdu v Prievidzi č. P 139/91, ktorý nadobudol právoplatnosť dňa 29.1.1993 bol zaviazaný prispievať na ich výživu sumou 1.200,-Sk (39,83 Eur) mesačne vždy do 20-teho dňa v mesiaci do rúk matky XXXXX sa tejto povinnosti úmysle v období od 1.7.2001 do 9.7.2011 v prípade syna XXXXX a od 1.7.2001 do 29.12.2011 v prípade syna XXXXX vyhýbal tým spôsobom, že u zamestnávateľov svoju vyživovaciu povinnosť nenahlasoval, vyživovaciu povinnosť si plnil len sporadicky, z príjmu ktorý mal vyživovaciu povinnosť dobrovoľne neplnil, čím zostal XXXXX, XXXXX a XXXXX na výživnom dlhovať sumu 2.469,62,-Eur a Úradu práce, sociálnych vecí a rodiny v Prievidzi, ktorý za obvineného vyplácal od 1.4.2005 do 30.11.2005 náhradné výživné sumu 103,32,-Eur.

	Dňa 10.1.2012 mi vyšetrovateľka PZ doručila návrh na zastavenie trestného stíhania obvineného XXXXX podľa § 215 ods. 1 písm. g) Tr. poriadku s odôvodnením, že obvinený dlžné výživné uhradil, trestný čin nemal trvalo nepriaznivé následky, a teda došlo k naplneniu podmienok účinnej ľútosti podľa § 86 písm. a) Tr. zákona.

	Po preskúmaní vyšetrovacieho spisu som dospel k záveru, že návrh policajta na zastavenie trestného stíhanie je dôvodný, avšak nie z dôvodu uplatnenej účinnej ľútosti ale z dôvodu, že skutok z dôvodu nedobrovoľného uhradeného výživného cestou exekučného konania nie je trestným činom.

	Obvinený XXXXX využil svoje právo a odmietol vo veci vypovedať.

	Poškodená XXXXX, ktorá v predmetnej veci na základe splnomocnenia zastupovala aj svojich synov poškodených XXXXX a XXXXX vo veci uviedla, že obvinený bol na základe rozsudku Okresného súdu v Prievidzi sp. zn. P 139/91, ktorý nadobudol právoplatnosť 29.1.1993 zaviazaný prispievať na výživu syna XXXXX, XXXXX sumou 650 Sk a na syna XXXXX, XXXXX sumou 550 Sk mesačne vždy do 20-teho dňa v mesiaci k jej rukám, pričom si od 1.7.2001 túto povinnosť plnil nepravidelne a za rok 2001 jej ostal dlhovať sumu 159,33 Eur, za rok 2002 sumu 159,33 Eur, rok 2003 sumu 358,49 Eur, za rok 2004 sumu 438,16 Eur, za rok 2005 sumu 119,50 Eur, pričom v tomto roku dostávala aj náhradné výživné z úradu práce, v roku 2006 výživné zaplatil, v roku 2007 dlhoval 318,66 Eur, roku 2008 sumu 477,99 Eur, za rok 2009 sumu 438,16 Eur. Dlžné výživné od obvineného vymáhala cez exekútora, ktorý jej v novembri 2010 oznámil, že obvinený má dlžné výživné uhradené, pričom vymáha už len bežné výživné. Neplnenie vyživovacej povinnosti nemal na deti žiaden negatívny dopad, vždy im dokázala zabezpečiť primerané životné podmienky v rámci jej možností.

	Zástupkyňa Úradu práce, sociálnych vecí a rodiny vo veci uviedla, že náhradné výživné s vymáhaním od obvineného poskytovali matke za obdobie od 1.4.2005 do 30.11.2005 a to v celkovej výške 1.200 Sk mesačne na obe deti. Obvinený XXXXX pritom ostal úradu na neuhradenom náhradnom výživnom dlhovať sumu 3.112,62 Sk (103,30 Eur), túto však ku dňu 1.12.2011 obvinený v prepočte na Euro uhradil, pričom ďalšiu pohľadávku voči obvinenému úrad neeviduje.  

	Poškodený XXXXX bol na základe personálneho príkazu zo dňa 4.7.2011 po skončení XXXXX ku dňu 8.7.2011 odvolaný s funkcie XXXXX a ku dňu 9.7.2011 vymenovaný za XXXXX s miestom výkonu služby v XXXXX, teda vo vzťahu k XXXXX zanikla vyživovacia povinnosť obvineného k 9.7.2011. Poškodený XXXXX aj naďalej študuje inžinierske štúdium na vysokej škode, a teda vo vzťahu k jeho osobe vyživovacia povinnosť obvineného aj naďalej trvá.

	Zo správ súdneho exekútora XXXXX je zrejmé, že obvinený si svoju vyživovaciu povinnosť na základe výzvy exekútora zo dňa 1.6.2001 neplnil pravidelne, niektoré obdobia vôbec, pričom ku dňu 27.9.2010 obvinený v exekučnom konaní vedenom proti jeho osobe uhradil celý dlh na zameškanom výživnom, pričom od októbra 2010 sa matke na účet poukazuje len bežné výživné vo výške 39,84 Eur. Na základe oznámenia, že XXXXX skončil vysokú školu od obvineného vymáha len výživné na syna XXXXX, ktorý študuje na vysokej škole. Exekučné konanie voči povinnému viedol na základe návrhu matky pod spisovou značkou Ex 419/97 a keďže si obvinený svoju povinnosť uhrádzať dlžné výživné neplnil riadne vydal dňa 19.1.2010 exekučný príkaz  na vykonanie zrážok z dôchodku povinného, na základe ktorého sa exekučné konanie vedie doposiaľ.

	Zo správ zamestnávateľov, u ktorých obvinený v období od 1.7.2001 do 29.12.2011 pracoval okrem XXXXX kde pracoval od 3.8.2009 do 23.9.2009 vyplýva, že vyživovaciu povinnosť na svojich synov nenahlasoval, pričom spoločnosť XXXXX dňa 19.5.2008 s obvineným ukončila pracovný pomer z dôvodu neuspokojivého plnenia si pracovných úloh. Z rovnakého dôvodu s obvineným ukončila dva pracovné pomery v období od 17.5.2004 do 19.7.2004 a 18.5.2009 do 5.6.2009 aj spoločnosť XXXXX, ako aj spoločnosť XXXXX, kde pracoval od 14.2.2011 do 5.5.2011. Spoločnosť XXXXX, v ktorej obvinený pracoval od 12.3.2007 do 24.2.2009 s obvineným okamžite ukončila pracovný pomer z dôvodu hrubého porušenia pracovnej disciplíny. Obvinený v sledovanom období rovnako poberal dávky sociálnej pomoci a v období od 8.6.2005 do 7.12.2005 zase dávku v nezamestnanosti. Od 11.10.2008 obvinený poberal invalidný dôchodok vo výške 7.103,-Sk mesačne. Zo správ daňového úradu je zrejmé, že obvinený  za roky 2005 až 2009 priznával príjem zo živnosti za rok 2005 čistý príjem XXXXX, rok 2006 XXXXX, rok 2007 XXXXX, rok 2008 XXXXX, rok 2009 XXXXX, pričom dňa 19.2.2010 ukončil živnosť. Daňový úrad v Senci uviedol, že v daňovom priznaní za rok 2010 priznal čistý príjem XXXXX. Z vyššie uvedeného je zrejmé, že aj keď mal obvinený príjem zo závislej činnosti vyživovaciu povinnosť si neplatil tak ako mu to bolo uložené rozhodnutím súdu, pričom sa tejto povinnosti neoznamovaním svojej vyživovacej povinnosti zamestnávateľom a jej dobrovoľným pravidelným neplatením jej plneniu vyhýbal. 

	Prečinu zanedbania povinnej výživy podľa § 207 ods. 2, ods. 3 písm. b) Tr. zákona s poukazom na § 138 písm. b) Tr. zákona sa dopustí ten, kto najmenej tri mesiace v období dvoch rokov úmyselne vyhýba plneniu svojej zákonnej povinnosti vyživovať alebo zaopatrovať iného a čin spácha závažnejším spôsobom konania- po dlhší čas.

	Aj keď je pravdou, že obvinený z časti dobrovoľne uhradil dlh na dlžnom výživnom, avšak len vo vzťahu k náhradnému výživnému vyplácanému úradom neboli splnené podmienky na aplikáciu ustanovení o účinnej ľútosti v zmysle § 86 písm. a), b) Tr. zákona. Predpokladom na aplikáciu tohto ustanovenia je dobrovoľné rozhodnutie páchateľa trestného činu odstrániť škodlivý následok trestného činu. V danom prípade však k odstráneniu tohto následku vo vzťahu k XXXXX a XXXXX, či ich matke došlo núteným výkonom rozhodnutia, teda nedobrovoľne.

	Podľa § 10 ods. 2 Tr. poriadku nejde o prečin, ak vzhľadom na spôsob vykonania činu a jeho následky, okolnosti, za ktorých bol čin spáchaný, mieru zavinenia a pohnútku páchateľa je jeho závažnosť nepatrná. 

	Podmienkou pre vedenie trestného stíhania pre prečin zanedbania povinnej výživy podľa § 207 Tr. zákona v tomto prípade je neplnenie si vyživovacej povinnosti, teda existencia dlhu na výživnom. Z vykonaného dokazovanie je zrejmé, že obvinený si podstatnú časť svojho dlhu na výživnom uhradil sám a dobrovoľne, pričom exekútor pristúpil k vymáhaniu pohľadávky na výživnom až exekučným príkazom zo dňa 19.1.2010, hoci exekučné konanie voči povinnému začalo v roku 1997. Ostatok dlhu na výživnom čo do zameškaného výživného bolo uhradených do 27.9.2010, pričom následne súdny exekútor vymáhal len bežné výživné. Vzhľadom na neexisteniu dlhu na výživnom, skutočnosť, že prevažná väčšina dlhu na výživnom bola uhradená obvineným dobrovoľne, deti obvineného neboli vystavené nebezpečenstvu núdze, konanie obvineného nemalo trvalo nepriaznivé následky na jeho deti, ktoré obe študovali na vysokej škole možno konštatovať, že v zmysle § 10 ods. 2 Tr. zákona závažnosť činu je nepatrná a preto skutok nie je trestným činom.

	Preto som rozhodol tak ako je uvedené vo výroku tohto uznesenia.
Poučenie:
Proti tomuto uzneseniu je prípustná sťažnosť, ktorú je možné podať do troch dní od jeho oznámenia prostredníctvom tunajšej prokuratúry Krajskej prokuratúreTrenčín. Sťažnosť má odkladný účinok.

JUDr. Michal Bíro
prokurátor