Okresná prokuratúra Bratislava V 
Prokofievova 4, 851 01 Bratislava 5 	

Sp. zn. : 2 Pv 540/09/1105	Bratislava V, 4.4.2012
EEČ : 2-12-162-2012

U Z N E S E N I E

Trestná vec:	obvinená XXXXX 
Trestný čin:	vydieranie podľa § 235 odsek 1 Trestného zákona účinného do 31.12.2005

Rozhodol: 	XXXXX Okresnej prokuratúry Bratislava V
Rozhodnutie:
Podľa § 215 odsek 1 písmeno b Trestného poriadku zastavujem trestné stíhanie obvinenej:
1.	XXXXX
	dátum narodenia: XXXXX
	trvalé bydlisko: XXXXX, 
Skutková veta:
dňa 31.10.2001 v dobe o 19.00 hod. pri telefonáte s poškodeným XXXXX, nar. XXXXX ho hrozbou násilia nútila, aby vrátil požičanú finančnú čiastku vo výške 33.000,- Sk so slovami, aby vrátil peniaze, ak chce mať dve ruky nohy v poriadku. 

Právna veta:
lebo nie je tento skutok trestným činom a nie je dôvod na postúpenie veci
Odôvodnenie:
Poverený príslušník Okresného riaditeľstva PZ v Bratislave V, Obvodného oddelenia PZ Petržalka - sever uznesením sp. zn. ORP-1051/PS-2001 zo dňa 19.02.2004 podľa § 163 ods. 1 Trestného poriadku účinného do 31.12.2005 vzniesol obvinenie XXXXX, t.č. XXXXX pre trestný čin vydierania podľa § 235 ods. 1 Trestného zákona účinného do 31.12.2005 na tom skutkovom základe ako je uvedené vo výroku tohto uznesenia.
Dňa 30.03.2004 bola uvedená trestná vec uznesením vyšetrovateľa PZ OR PZ Bratislava V, Úradu justičnej a kriminálnej polície, pod sp. zn. 791/2-OVK-B5-2003 spojená na spoločné konanie.

	Dňa 04.01.2012 predložil poverený príslušník PZ tunajšej prokuratúre návrh na zastavenie trestného stíhania v časti podľa § 215 ods. 1 písm. b) Trestného poriadku,  spolu so spisovým materiálom. Následne prokurátor vykonal došetrovanie v uvedenej veci.

Podľa § 215 ods. 1 písm. b) Trestného poriadku prokurátor zastaví trestné stíhanie, ak nie je tento skutok trestným činom a nie je dôvod  na postúpenie veci.

Preskúmaním spisu som zistila, že je v danej veci odôvodnený postup podľa § 215 ods. 1 písm. b) Trestného poriadku.

Podľa § 3 ods. 1 Trestného zákona účinného do 31.12.2005 trestným činom je pre spoločnosť nebezpečný čin, ktorého znaky sú uvedené v tomto zákone.

Podľa § 3 ods. 2 Trestného zákona účinného do 31.12.2005 čin, ktorého stupeň nebezpečnosti pre spoločnosť je nepatrný, nie je trestným činom, aj keď ináč vykazuje znaky trestného činu.

Podľa § 3 ods. 4 Trestného zákona účinného do 31.12.2005 stupeň nebezpečnosti činu pre spoločnosť je určovaný najmä významom chráneného záujmu, ktorý bol činom dotknutý, spôsobom vykonania činu a jeho následkami, okolnosťami, za ktorých bol čin spáchaný, osobou páchateľa, mierou jeho zavinenia a jeho pohnútkou.

Podľa § 235 ods. 1 Trestného zákona účinného do 31.12.2005 sa trestného činu vydierania  dopustí ten, kto iného násilím, hrozbou násilia alebo hrozbou inej ťažkej ujmy núti, aby niečo konal, opomenul, alebo trpel.

Preskúmaním spisového materiálu som zistila, že skutok sa, čo do okolností (konania), stal tak, ako je popísaný v skutkovej vete tohto uznesenia, avšak tento nenapĺňa všetky formálne znaky predpokladané v skutkovej podstate trestného činu vydierania podľa § 235 ods. 1 a to najmä obligatórne znaky kladené na objektívnu stránku skutkovej podstaty daného trestného činu  spočívajúcu v spôsobenom následku trestného činu, čím nemožno v konaní obvinenej vidieť páchanie trestného činu.

	Obvinená XXXXX uviedla, že ako členka XXXXX sa zoznámila s XXXXX. Požičala mu peniaze, aby sa mohol stať členom uvedeného klubu, peniaze mu nedala priamo do ruky, ale uhradila to zaňho ako doplatok členského vkladu. On si to potom rozmyslel. Spor začal asi po troch týždňoch medzi ňou a XXXXX o vrátenie peňazí. Niekoľkokrát spolu telefonoval, aj sa stretli. Ona ho žiadala aj prosila, aby jej peniaze vrátil. Ak padli slová typu vyhrážky, tak to bola v stave asi afektu, či nahnevanosti. Určite ich nemyslela vážne a ani sa XXXXX nič nestalo. Ona mu už potom ani nevolala, on jej volal a snažil sa ju vyprovokovať. Nikdy nemala v úmysle niečo mu urobiť. Tiež keď za ním poslala dvoch kamarátov vo svojom mene, ktorí žiadali späť požičané peniaze, nepoužili žiadne vyhrážky. Ona ho potom už ani nekontaktovala, volal jej stále poškodený, snažil sa ju vyprovokovať, aby niečo povedala do telefónu. Poškodeného XXXXX nevydierala, to, že ju vyprovokoval do telefónu, reagovala neprimerane. Rozhovor, keď ju poškodený nahrával, tiež telefonoval on jej a nie ona jemu so zámerom vyprovokovať ju a spochybniť jej osobu, že ho vydiera. 
 Pri svojej následnej výpovedi zo dňa 24. 3. 2011 uviedla, že poškodený ju vyprovokoval a určite reagovala neprimerane. Telefonoval jej s úmyslom vyprovokovať ju.

	Poškodený XXXXX okrem iného uviedol, že zaplatil časť členského poplatku ako zálohu do spoločnosti XXXXX. Mal doplatiť do tejto spoločnosti ešte sumu 33 000,- Sk ako vklad, ale rozmyslel si to s tým, že im zálohu nechá a už nechce mať s nimi nič spoločné. Obvinenej povedal tiež, že už nič platiť nebude, ale ona ho stále prehovárala. Následne sa aj stretli a ona požadovala peniaze, no stále iba v dobrom, žiadne vyhrážky. Pritom mu povedala, že ona zaňho tých 33 000,- Sk zaplatila a teraz už dlhuje peniaze jej. Obvinená mu následne telefonovala, že peniaze už dlhuje iba jej a že ak ich nezaplatí, tak mu dá nohy a ruky dolámať a že príde za ním do práce a ukáže mu papier, na ktorom malo byť napísané, že mu dlhuje uvedených 33 000,- Sk. To bolo 30.10.2001. Nasledujúci deň mala za ním prísť a ukázať mu papier, kde je uvedené, že jej dlhuje peniaze. Neprišla, tak si požičal diktafón a večer 31.10.2001 jej volal, kde mu tiež povedala, že ak jej nevráti peniaze, nebude mať dve ruky nohy. Uviedol tiež, že nevie z akého dátumu sú nahrávky na kazete. 
 Nejaké telefonáty s obvinenou si aj nahrával, ale pri predložení textov z nahrávok nevie uviesť, ktorý hovor a kedy bol uskutočnený. Pri svojej výpovedi zo dňa 2. 5. 2011 uviedol, že na skutok sa už presne nepamätá. Poprel skutočnosť, žeby si nejaké peniaze od obvinenej požičiaval. Uviedol, že si nespomína kto komu telefonoval, ale zdá sa mu, že telefonoval on jej.
 Dňa  25. 8. 2011 vo svojom výsluchu uviedol k nahrávkam telefonických rozhovorov, ktoré odovzdal na políciu, že mu boli opätovne dané k nahliadnutiu prepisy telefonických rozhovorov medzi ním a obvinenou. Po ich prečítaní skonštatoval, že nezistil z nich žiadne slová, ktoré by odzneli od obvinenej a to typu, aby jej vrátil peniaze, ak chce mať dve nohy, ruky v poriadku. Teda pri telefonickom rozhovore dňa 31. 10. 2001 z úst obvinenej tieto slová nezazneli. Zistil, že niektoré nahrávky sú nezrozumiteľné a on si nespomína, či vtedy boli povedané nejaké slová, aby vrátil peniaze, keď chce mať nohy, ruky v poriadku, ale zrejme nie. Nakoľko v tomto kontexte nie je uvedené „nezrozumiteľné, nespomína si, či takéto slová z úst obvinenej zazneli, keď sa spolu rozprávali osobne, nie cez telefón.

Svedok XXXXX ku skutku nevedel uviesť žiadne skutočnosti.

Z prepisu záznamu zo strany A mikrokazety, ktorá tvorí prílohu k odbornému vyjadreniu XXXXX vyplýva, že volajúcim bol muž XXXXX a volaná žena XXXXX. V rozhovore volaná žena neuviedla slová „aby vrátil peniaze, ak chce mať dve ruky, nohy v poriadku. Zo záveru odborného vyjadrenia vyplýva, že zaznamenané hlasy na tejto mikrokazete, ako aj na ďalšej mikrokazete sú na individuálnu identifikáciu nepoužiteľné.  
   
Čo do naplnenia skutkovej podstaty trestného činu vydierania podľa § 235 ods. 1 Trestného zákona účinného do 31.12.2005 obvinenou  XXXXX musím uviesť, že z formálnej stránky kladenej na predmetnú skutkovú podstatu obvinená naplnila všetky jej obligatórne znaky, spočívajúce v subjekte, subjektívnej stránke, objekte a objektívnej stránke skutkovej podstaty predmetného trestného činu. 

Avšak na kvalifikovanie vyššie uvedeného konania obvinenej XXXXX ako trestného činu vydierania podľa § 235 ods. 1 Trestného zákona účinného do 31.12.2005 nestačí len naplnenie formálnych znakov skutkovej podstaty daného trestného činu jeho konaním, ale v zmysle § 3 ods. 1, ods. 2 , ods. 4 Trestného zákona účinného do 31.12.2005 musí jeho konanie napĺňať aj materiálnu stránku trestného činu, tzv. materiálny  korektív, ktorý je a contrario Trestným zákonom účinným do 31.12.2005 definovaný ako čin, ktorého stupeň nebezpečnosti pre spoločnosť je vyšší ako nepatrný.  
S poukazom k uvedenému je preto potrebné pri vyvodzovaní trestnoprávnej zodpovednosti voči obvinenej XXXXX určiť stupeň nebezpečnosti jej činu pre spoločnosť, teda vyhodnotiť materiálnu stránku ním spáchaného trestného činu vydierania.  
S poukazom na § 3 ods. 2, ods. 4 Trestného zákona účinného do 31.12.2005 možno vyvodiť záver, že čin, ktorého stupeň nebezpečnosti pre spoločnosť je nepatrný, nie je trestným činom, aj keď ináč vykazuje znaky trestného činu, pričom stupeň nebezpečnosti činu pre spoločnosť je určovaný najmä významom chráneného záujmu, ktorý bol činom dotknutý, spôsobom vykonania činu a jeho následkami, okolnosťami za ktorých bol čin spáchaný, osobou páchateľa, mierou jeho zavinenia a jeho pohnútkou. 
V danom prípade obvinená XXXXX  použila nejaké vyhrážky, ale tieto neboli spôsobilé  svojou intenzitou, aby poškodený niečo konal, opomenul alebo trpel.  S poukazom na všetky vyššie uvedené okolnosti prípadu je potom potrebné uviesť, že stupeň nebezpečnosti činu  obvinenej  XXXXX pre spoločnosť v zmysle § 3 ods. 2 Trestného zákona účinného do 31.12.2005, najmä s poukazom k spôsobu vykonania činu, jeho následkom a okolnosťami, za ktorých bol čin spáchaný, je nepatrný.

Vzhľadom na ustanovenie § 3 ods. 1, ods. 2, ods. 4 Trestného zákona účinného do 31.12.2005 potom nejde v konaní obvinenej XXXXX o spáchanie trestného činu vydierania podľa § 235 ods. 1 Trestného zákona účinného do 31.12.2005, nakoľko nebola naplnená materiálna stránka tohto trestného činu. 

Podľa § 49 ods. 1 písm. d) zákona č. 372/1990 Zb. o priestupkoch v znení neskorších predpisov sa priestupku proti občianskemu spolunažívaniu dopustí ten, kto úmyselne naruší občianske spolunažívanie vyhrážaním ujmou na zdraví, drobným ublížením na zdraví, nepravdivým obvinením z priestupku, schválnosťami alebo iným hrubým správaním.
Podľa § 20  zákona č. 372/1990 Zb. o priestupkoch v znení neskorších predpisov (Zánik zodpovednosti za priestupok) priestupok nemožno prejednať, ak od jeho spáchania uplynuli dva roky; nemožno ho tiež prejednať, prípadne uloženú sankciu alebo jej zvyšok vykonať, ak sa na priestupok vzťahuje amnestia.

Na základe  zdokumentovaných skutočností je nutné uviesť, že v danej veci konanie obvinenej XXXXX napĺňa znaky skutkovej podstaty  priestupku proti občianskemu spolunažívaniu podľa § 49 ods. 1 písm. d) zákona č. 372/1990 Zb.  o priestupkoch  v znení neskorších predpisov.
Avšak vzhľadom k tomu, že došlo k uplynutiu 2-ročnej premlčacej doby od spáchania priestupku, nie je možné vec postúpiť Obvodnému úradu Bratislava na ďalšie konanie v zmysle zákona o priestupkoch.

S poukazom na uvedené skutočnosti som rozhodla tak, ako je konštatované vo výrokovej časti tohto uznesenia.

Toto rozhodnutie nie je prekážkou toho, aby sa poškodený prostredníctvom občiansko-súdneho konania domáhala náhrady škody od obvinenej.
Poučenie:
Proti tomuto uzneseniu je prípustná sťažnosť, ktorú možno podať u prokurátora okresnej prokuratúry do troch dní od oznámenia uznesenia. Sťažnosť má odkladný účinok. (§ 185 a nasl. Tr. por.)

JUDr. Radovan Kajaba
prokurátor