Okresná prokuratúra Pezinok 
Šenkvická cesta 5, 902 01 Pezinok 	

Sp. zn. : 1 Pv 7/08/1107	Pezinok, 11.6.2012
EEČ : 2-14-55-2012

U Z N E S E N I E

Trestná vec:	obvinený XXXXX 
Trestný čin:	zvýhodňovanie veriteľa podľa § 256a odsek 1 Trestného zákona číslo 140/1961 Zbierky zákonov v znení zákona číslo 227/2005 Zbierky zákonov

Rozhodol: 	prokurátorka Okresnej prokuratúry Pezinok
Podľa § 215 odsek 1 písmeno b Trestného poriadku zastavujem trestné stíhanie obvineného:
1.	XXXXX
	dátum narodenia: XXXXX
	trvalé bydlisko: XXXXX, 
že ako štatutárny zástupca - konateľ spol. XXXXX s.r.o. napriek tomu, že mal vedomosť o tom, že minimálne od 11.07.1998 je spol. XXXXX, s.r.o. je dlžná XXXXX XXXXX, XXXXX z titulu neuhradenia nájomného za II. štvrťrok 1998 sumu vo výške 147.340,- Sk, na základe kúpno-predajnej zmluvy č. 3/2001 uzatvorenej dňa 03.09.2001 medzi predávajúcim spol. XXXXX s.r.o. v zast. obvineným  a kupujúcim podnikateľským subjektom XXXXX XXXXX odpredal za cenu 18.839,- Sk majetok spol. XXXXX, s.r.o. , a to nákladný príves PONGRATZ LPA 230/12U, XXXXX, pričom takto získané finančné prostriedky nepoužil na úhradu dlhu, ktorý mala spol. XXXXX, s.r.o. voči XXXXX XXXXX, ale použil ich na úhradu nákladov spojených s činnosťou spol. XXXXX, s.r.o., čím pošk. XXXXX  XXXXX spôsobil škodu vo výške 18.839,- Sk,

lebo nie je tento skutok trestným činom a nie je dôvod na postúpenie veci
Odôvodnenie:
Uznesením vyšetrovateľa v tom čase Okresného riaditeľstva PZ, Úradu justičnej a kriminálnej polície, vysunuté pracovisko OVK Pezinok  XXXXX zo dňa XXXXX bolo podľa § 163 ods. 1 Trestného poriadku účinného do 31.12.2005 vznesené obvinenie XXXXX  pre trestný čin poškodzovania veriteľa podľa § 256 ods. 1 písm. a) Trestného zákona č. 140/1961 Zb. v znení účinnom v čase spáchania skutku na skutkovom základe uvedenom vo výrokovej časti toho uznesenia.  

	Následne bola táto trestná vec obv. XXXXX vedená na Okresnom riaditeľstve PZ v Pezinku , Odbor kriminálnej polície pod ORPXXXXX.  

	Vykonaným dokazovaním v priebehu prípravné konania, a to výsluchom obvineného, spln. zástupcu poškodenej spoločnosti, svedkov  ako aj zo zadovážených listinných dôkazov bol zistený  nasledovný skutkový stav.

	XXXXX / č.l. 14-22, 290-294 / uviedol, že počas jeho  pôsobenia v spol. XXXXX, s.r.o. viedla táto spoločnosť súdny spor s XXXXX XXXXX, podstatou ktorého bolo neuhradenie nájomného za prenajaté priestory v areáli XXXXX. Okresný súd v Pezinku vo vedenom občiansko-právnom konaní rozhodol v ich neprospech, preto podali proti tomuto rozhodnutiu v zákonnej lehote opravný prostriedok. Rozhodnutím Krajského súdu v Bratislave bol napadnutý rozsudok OS Pezinok potvrdený a ich spoločnosť bola povinná uhradiť neuhradené nájomné za obdobie 2. štvrťrok 1998. Zúčastnil sa na pojednávaní na Krajskom súde v Bratislave a následne očakával písomné doručenie tohto rozhodnutia z dôvodu, že zvažoval možnosť podania mimoriadneho opravného prostriedku. Nakoľko v tom čase potreboval prostriedky na úhradu záväzkov spol. XXXXX, s.r.o., z jej majetku ako konateľ tejto spoločnosti rozhodol o predaji nákladného prívesu Pongratz LPA, ktorý predal sebe ako fyzickej osobe podnikateľskému subjektu XXXXX - XXXXX. Finančné prostriedky takto získané použil pravdepodobne na mzdy pracovníkov alebo na úhrady spojené s činnosťou spol. XXXXX, s.r.o. K dôvodu, prečo takto získané finančné prostriedky nepoužil na úhradu dlhu XXXXX uviedol, že rozhodnutie Krajského súdu mu nebolo doručené a snažil sa v tom čase použiť získané finančné prostriedky na účel, ktorý považoval za akútnejší riešiť. Vo výpovedi zo dňa 04.07.2006 a 28.11.2007 sa vyjadril k dôvodom prevodu obchodného podielu spol. XXXXX, s.r.o. s tým, že vyjadril sa aj k dohodnutým podmienkam prevodu obchodného podielu na osobu p. XXXXX. Vo výpovedi zo dňa 30.01.2012 sa opätovne vyjadril k dôvodom prevodu časti majetku spol. XXXXX, s.r.o. na základe kúpno-predajnej zmluvy zo dňa 03.09.2001, pričom dodal, že predmetný vozík predal za plnú výšku nákupnej ceny a túto celú získanú sumu použil na úhradu miezd zamestnancov spol. XXXXX, s.r.o. K nájomnej zmluve s poškodenou spoločnosťou uviedol, že spor medzi nimi ktorý sa riešil súdnou cestou sa týkal nájomného za 2. štvrťrok 2008, ktoré prenajímateľ zvýšil bez vzájomnej dohody zhruba o 100 %, pričom on s takýmto postupom nesúhlasil a vyplácal predtým iba dohodnutú výšku nájomného. So zaplatením údajného dlhu spol. XXXXX, s.r.o. čakal na právoplatné rozhodnutie súdu, pričom takéto rozhodnutie mu bolo doručené až po predaji predmetného prívesného vozíka. Napriek tomu dňa 27.11.2007 uhradil sumu 18.839,- Sk za ktorú predal  prívesný vozík na základe kúpnej zmluvy z 03.09.2001 do pokladne XXXXX XXXXX 

	Spln. zástupca pošk. XXXXX /č.l. 27-31/ sa vyjadril k uzatvorenej nájomnej zmluve so spol. XXXXX, s.r.o. z júna 2004 s tým, že spol. XXXXX, s.r.o. v roku 1998 prestala uhrádzať čiastky nájomného, a preto v 3. štvrťroku 1998 zrušili túto nájomnú zmluvu. V ďalšej časti sa vyjadril k vedeným súdnym sporom s tým, že rozsudok Krajského súdu Bratislava im bol doručený 16.10.2001. Z dôvodu že dlžník  neuhradil svoje záväzky dňa 21.01.2002 podali návrh na exekúciu, pričom exekútor počas výkonu exekúcie zistil, že dňa 07.09.2001 konateľ spoXXXXX, s.r.o.  XXXXX previedol na seba ako fyzickú osobu XXXXX - PRODAKS z majetku spoločnosti vozidlo Pongratz LPA, XXXXX. Ďalším šetrením exekútorského úradu bolo zistené, že dlžník nevlastní žiadny iný majetok. 

	V priebehu vyšetrovania boli vypočutí k veci v procesnom postavení svedka XXXXX, XXXXX, ktorí vypovedali k okolnostiam prevodu obchodného podielu na základe zmluvy zo dňa  04.10.2001, ktorou prevádzajúci XXXXX previedol na nadobúdateľa XXXXX obchodný podiel na spol. XXXXX, s.r.o. vo veľkosti 90 % čistého obchodného imania spol. v celosti a k podmienkam prevodu obchodného podielu v zmysle článku 2 a 6 citovanej zmluvy. 

	Z listinných dôkazov boli zabezpečené kúpno-predajná zmluva zo dňa 03.09.2001 /č.l. 25-26/, príjmový a výdavkový pokladničný doklad zo dňa 27.11.2007 o úhrade sumy vo výške 18.839,- Sk do pokladne XXXXX XXXXX /č.l. 26/, faktúra č. 201847 o kúpe prívesného vozíka zo dňa 15.11.2000 /č.l. 24/, oznámenie o stave exekúcie EX č. 56/2002 /č.l. 51-52/, súvisiace rozsudky Okresný súd Pezinok sp. zn. XXXXX zo dňa 31.05.2000 /č.l. 57-66/, rozsudok Krajského súdu v Bratislave sp. zn. XXXXX zo dňa 20.12.2000, ktorý bol doručený Okresnému súdu v Pezinku dňa 03.10.2001 /č.l. 54-56/, zmluva o nájme zo dňa 22.06.1994 /č.l. 70-73/, dodatok zo dňa 30.09.1994 /č.l. 74-75/, pracovné zmluvy uzatvorené medzi zamestnávateľom spol. XXXXX, s.r.o. a zamestnancami zo dňa 01.10.2000, dohoda o vykonaní práce zo dňa 08.01.2001, 01.06.2001, 01.03.2001 /č.l. 80-86/, prehľad miezd zamestnancov spol. XXXXX, s.r.o. za mesiac august 2001 /č.l. 87-91/, podklady pre výplatu miezd za 08.2001 /č.l. 92/, príjmový pokladničný doklad č. 287/2001 k predaju prívesného vozíka zo dňa 03.09.2001 /č.l. 93/, pokladničné výdavkové doklady z 01.10.2001, ktoré sa týkajú úhrady miezd zamestnancov spol. XXXXX s.r.o. za 08.2001 /č.l. 94-100/ a iné.

	Podľa § 3 ods. 1 Trestného zákona č. 140/1961 Zb. v znení účinnom v čase spáchania skutku / ďalej len cit. Trestný zákon /trestným činom je čin pre spoločnosť nebezpečný, ktorého znaky sú uvedené v tomto zákone. 

	Podľa § 3 ods. 2 cit. Tr. zákona čin, ktorého stupeň pre spoločnosť je nepatrný, nie je trestným činom, aj keď ináč vykazuje znaky trestného činu.   
 
	Pod pojmom znaky uvedené v tomto zákone sa rozumejú zákonné znaky skutkovej podstaty, ktorými sú štyri skupiny znakov určujúce subjekt (páchateľ), subjektívnu stránku (zavinenie, niekedy aj pohnútka), objekt (chránený záujem) a objektívnu stránku (konanie vrátane opomenutia, príčinná súvislosť a následok). 

         Z citácie vyššie uvedených zákonných ustanovení Trestného zákona je zrejmé, že na to, aby bolo možné určité konanie kvalifikovať ako trestný čin, je nevyhnutné, aby vykazovalo všetky obligatórne znaky naplnenia jeho skutkovej podstaty. 
Ako trestný čin možno čin posúdiť len vtedy, ak je jeho stupeň nebezpečnosti pre spoločnosť vyšší než nepatrný. Táto zásada znamená, že konania, ktoré v konkrétnej podobe nedosahujú určitú minimálnu výške nebezpečnosti pre spoločnosť, nie sú vôbec trestnými činmi, aj keď inak majú znaky niektorej skutkovej podstaty . Minimálne hranice obmedzenia trestnej represie sú výrazom materiálneho chápania trestného činu a uplatnenia zásady pomocnej úlohy trestnej represie. Uvedené dolné hranice stupňa nebezpečnosti pre spoločnosti pritom platia pre všetky trestné činy s tým, že stupeň spoločenskej nebezpečnosti činu pre spoločnosť je určovaný súhrnom kritérií uvedených v ust. § 3 ods. 4 cit. Trestného zákona, a to význam chráneného záujmu, ktorý bol činom dotknutý, spôsob vykonania činu, následky činu, okolnosti, za ktorých bol čin spáchaný, osoba páchateľa, miera zavinenia a pohnútka. . 

	Trestného činu  poškodzovania veriteľa podľa § 256 ods. 1 písm. a), Trestného zákona č. 140/1961 Zb. v znení účinnom v čase spáchania skutku  sa dopustí ten, kto čo aj len čiastočne zmarí uspokojenie svojho veriteľa tým, že zničí, poškodí, urobí neupotrebiteľnou, zatají, predá, vymení alebo inak odstráni čo aj len časť svojho majetku. 

Dlžník zmarí uspokojenie svojho veriteľa tým, že disponuje svojím majetkom niektorým zo spôsobov uvedených v ust. § 256 ods. 1 písm. a) cit. Tr. zákona a spôsobí taký stav, že veriteľ ani len čiastočne nemôže  dosiahnuť uspokojenie svojej pohľadávky. Čiastočne je uspokojenie zmarené aj vtedy, ak dlžník takýmto konaním obmedzí túto možnosť a veriteľ v dôsledku toho nedosiahne úplné uspokojenie svojej pohľadávky, ktoré by inak dosiahol. Uspokojením veriteľa sa rozumie poskytnutie takého plnenia v prospech veriteľa, ktoré je obsahom záväzkového právneho vzťahu medzi ním a dlžníkom v závislosti od dôvodov vzniku tohto vzťahu ( napr. zaplatenie kúpnej ceny, vrátenie požičaných peňazí, poskytnutie náhrady škody a podobne ). 
 Zaplatenie skutočnej pohľadávky, nízke ocenenie majetku alebo predaj majetku, ktorým je však  získaná zodpovedajúca protihodnota nezakladá trestnú zodpovednosť dlžníka podľa § 256 cit. Tr. zákona. , aj keď by týmto konaním čo aj len čiastočne zmaril uspokojenie veriteľa. Na vyvodenie trestnej zodpovednosti tiež nepostačuje, že je dlžníkom oddialené príp. sťažené uspokojenie veriteľa, pokiaľ veriteľ má možnosť uspokojiť svoju pohľadávku z iného majetku dlžníka. 
Konanie uvedené vo vyššie citovanom ustanovení Tr. zákona pod písm. a/ predstavuje zmenšenie aktív majetku dlžníka, z ktorého by sa mohol veriteľ uspokojiť. Ide o zníženie skutočnej hodnoty majetku, teda o reálne zmenšenie jeho rozsahu o tie majetkové hodnoty, ktorými by bolo možné dosiahnuť uspokojenie pohľadávky veriteľa a to ich prípadným prevodom, predajom a pod. Spôsoby, ktorými sa páchateľ zbavuje majetku, samy o sebe nemusia byť trestnými činmi, trestným činom podľa § 256 cit. Tr. zákona sa stávajú až vzhľadom k následkom, ktoré majú pre uspokojenie veriteľa.  

Z hľadiska subjektívnej stránky ide o úmyselný trestný čin, pri ktorom je potrebné preukázať páchateľovi zavinenie v zmysle ustanovenia § 4 písm. a) alebo b)  cit. Trestného zákona. To znamená, že dlžník sa dopustí takéhoto konania v úmysle vyhnúť sa plnému uspokojeniu veriteľa, prípadne realizuje skutočné alebo fiktívne  majetkové dispozície, pričom z okolností si musí byť vedomý toho, že jeho konanie môže mať tento následok a pre prípad že ho spôsobí, je s tým uzrozumený.

V danom prípade mala trestná činnosť obvineného spočívať v tom, že napriek vedomosti o dlhu voči pošk. spoločnosti, ktorý vznikol v dôsledku neuhrádzania nájomného za II. štvrťrok 1998, dňa 03.09.2001 na základe kúpno-predajnej zmluvy ako konateľ spol. XXXXX, s.r.o.  previedol časť jej majetku  na seba ako fyzickú osobu vykonávajúcu podnikateľskú činnosť pod obchodným menom XXXXX - XXXXX, pričom takto získané finančné prostriedky vo výške 18.839,- Sk nepoužil na úhradu dlhu spol. XXXXX, s.r.o., ktorý vznikol v dôsledku neuhrádzania nájomného za II. štvrťrok 1998 vo výške 147.340,- Sk, ale tieto finančné prostriedky použil na úhradu prevádzkových nákladov spol. XXXXX s.r.o. Z vykonaného dokazovania vyplýva, že týmito prevádzkovými nákladmi boli pravdepodobne náklady týkajúce sa mzdových nárokov zamestnancov spol. XXXXX, s.r.o. za obdobie august 2001, pričom napriek vykonanému dokazovaniu nebolo zistené a preukázané, že tieto finančné prostriedky boli použité na iný účel nesúvisiaci s činnosťou spol. XXXXX, s.r.o.  Taktiež je potrebné poukázať na tú skutočnosť, že k uvedenému použitiu finančných prostriedkov získaných za predaj predmetného majetku spol. XXXXX, s.r.o. došlo v čase síce po rozhodnutí Okresného súdu v Pezinku vo veci vedenej pod sp. zn. sp. znXXXXX, avšak v čase pred rozhodnutím odvolacieho súdu, ktorý rozsudkom síce potvrdil rozhodnutie Okresného súdu v Pezinku v uvedenom konaní, avšak písomné vyhotovenie tohto rozhodnutia Krajského súdu bolo doručené na Okresný súd v Pezinku až dňa 03.10.2001 a podľa vyjadrení obvineného mu bolo toto rozhodnutie doručená až po predaji časti majetku spol. XXXXX, s.r.o. a v čase po použití získaných finančných prostriedkov na úhradu miezd zamestnancov. 

S poukazom na vyššie uvedené skutočnosti a  s prihliadnutím aj na dodatočnú úhradu sumy 18.839,- Sk  zo dňa 27.11.2007 v hotovosti do pokladne poškodenej spoločnosti mám za to, že v danom prípade konaním obvineného neboli naplnené znaky skutkovej podstaty trestného činu poškodzovania veriteľa podľa § 256 ods. 1 písm. a) cit. Trestného zákona predovšetkým po subjektívnej stránke. V danom prípade produkovanými dôkazmi, nebolo preukázané, že obvinený ako štatutárny zástupca spol. XXXXX, s.r.o.  previedol časť majetku dlžníka na inú osobu v úmysle čo aj len čiastočne zmariť uspokojenie svojho veriteľa a preto som rozhodla tak, ako je uvedené vo výrokovej časti tohto uznesenia. 

Podľa § 215 ods. 1 písm. b) Trestného poriadku prokurátor zastaví trestné stíhanie, ak nie je tento skutok trestným činom a nie je dôvod na postúpenie veci.                

Poučenie:
Proti tomuto uzneseniu je prípustná sťažnosť, ktorú možno podať u prokurátora okresnej prokuratúry do troch dní od oznámenia uznesenia. Sťažnosť má odkladný účinok. (§ 185 a nasl. Tr. por.)

Mgr. Silvia Kollárová
prokurátorka