Okresná prokuratúra Pezinok 
Šenkvická cesta 5, 902 01 Pezinok 	

Sp. zn. : 2 Pv 42/08/1107	Pezinok, 4.6.2012
EEČ : 2-14-63-2012

U Z N E S E N I E

Trestná vec:	obvinený XXXXX 
Trestný čin:	vydieranie podľa § 235 odsek 1 Trestného zákona číslo 140/1961 Zbierky zákonov v znení zákona číslo 171/2003 Zbierky zákonov

Rozhodol: 	prokurátorka Okresnej prokuratúry Pezinok
Podľa § 215 odsek 1 písmeno b Trestného poriadku zastavujem trestné stíhanie obvineného:
1.	XXXXX
	dátum narodenia: XXXXX
	trvalé bydlisko: XXXXX, 
na tom skutkovom základe, že od februára 2004 do 02.05.2004 v XXXXX na XXXXX XXXXX č. XXXXX v XXXXX „XXXXX" počas pracovnej doby sexuálne obťažoval predavačku XXXXX a to tak, že ako sa na ňu úmyselne svojim telom natlačil, násilne ju začal rukami chytať na prsiach a medzi nohami, každý pondelok za vyššie uvedené obdobie po dovoze tovaru pri jeho vykladaní, keď bola zohnutá sa jej snažil vyhrňovať sukňu alebo rozopínať nohavice, pričom za každým ju bez jej súhlasu hladkal po nohách, chytal na prsiach i na intímnych miestach medzi nohami, obťažoval ju i tým spôsobom, že sa jej snažil rozopnúť sveter, pod ktorým mala len podprsenku, lebo chcel vidieť jej prsia, pri tom ako ju svojimi rukami počas tohto skutku násilne chytal za prsia jej tým spôsoboval bolesť, ktorá pretrvávala i po jeho skončení,
lebo nie je tento skutok trestným činom a nie je dôvod na postúpenie veci
Odôvodnenie:
Uznesením policajta Okresného riaditeľstva PZ v XXXXX XXXXX Oddelenia skráteného vyšetrovania XXXXX XXXXX dňa 06.05.2004, XXXXX bolo podľa § 160 ods. 1 Trestného poriadku č. 141/1961 Zb. začaté trestné stíhanie a následne uznesením dňa  23.08.2004,  XXXXX XXXXX podľa § 163 ods. 1 Trestného poriadku č. 141/1961 Zb. vznesené obvinenie XXXXX pre trestný čin vydierania podľa § 235 ods. 1  Trestného zákona č. 140/1961 Zb. účinného v čase spáchania skutku, na tom skutkovom základe, ako je uvedené vo výrokovej časti tohto uznesenia.

        Dňa 04.05.2012 vyšetrovateľ predložil na Okresnú prokuratúru XXXXX vyšetrovací spis s návrhom na zastavenie trestného stíhania z dôvodu, že vykonaným vyšetrovaním bolo preukázané, že skutok, pre ktorý bol obvinený stíhaný nie je trestným činom a nie je dôvod na postúpenie veci.

        Preskúmaním príslušného vyšetrovacieho spisu som zistila, že návrh vyšetrovateľa PZ je dôvodný.
        
       Obvinený XXXXX ku skutku kladenému mu za vinu vypovedal dňa 10.11.2004 pričom uviedol, že toto obvinenie sa nezakladá na pravde. Do cukrárne „XXXXX nachádzajúcej sa v XXXXX na XXXXX XXXXX chodil len v nutných prípadoch a to keď doviezol tovar, alebo ak bolo treba niečo opraviť. Zamestnankyňa  XXXXX od nástupu do cukrárne mala na jeho adresu podozrivo veľa komplimentov, na čo ju upozornila aj jeho manželka a to preto, že to s tými  komplimentami a narážkami preháňala.  Do cukrárne vozieval zákusky tri až štyri krát do týždňa, pričom ich tam vozieval spoločne s kamarátom XXXXX. Sám tam bol dva až tri krát. Uviedol, že XXXXX sa úmyselne nikdy nedotkol, ale pripúšťa, že raz sa to mohlo stať. Pri výsluchu dňa 15.11.2011 obvinený opätovne uviedol, že jeho obvinenie z uvedeného skutku sa nikdy nezakladalo na pravde. XXXXX pracovala u nich v cukrárni len krátku dobu, pričom sa mu snažila nadbiehať a na jeho adresu viesť dvojzmyselné narážky. Javila sa ako jednoduché dievča, nikdy ho nepriťahovala a keď zistil, že mu nadbieha, snažil sa chodiť do cukrárne vždy s niekým. V tomto období tieto skutočnosti neriešil, bolo mu to však nepríjemné, správanie XXXXX bral ako pubertálne a vypočítavé. 

        Svedkyňa - poškodená XXXXX vo výpovedi dňa 06.05.2004 ku skutku uviedla, že v cukrárni „XXXXX v XXXXX na XXXXX XXXXX č. XXXXX pracovala od 13.01.2004. Do pracovného pomeru ju prijímala manželka obvineného XXXXX. Obvinený ju začal sexuálne obťažovať koncom februára 2004 a to tak, že ju rukami chytal na intímnych miestach, pričom na ňu tlačil svojim telom. Keď ju rukami chytal na prsiach, robil to násilne, pričom jej stláčaním spôsoboval bolesť. Toto obťažovanie sa dialo hlavne vtedy, keď boli v cukrárni sami, pri vykladaní zákuskov do vitrín. Zakaždým ho od seba odstrkovala a vravela mu, nech s tým prestane, nakoľko je ženatý a má dve deti. Počas obťažovania jej obvinený nikdy nedával žiadne návrhy na pohlavný styk a ani ju pritom nebozkával. O celom sexuálnom obťažovaní informovala jeho manželku, ktorá jej uviedla, že svojho manžela pozná aký je a v prípade ďalšieho obťažovania nech to oznámi na políciu. Taktiež jej uviedla, že aj od  predchádzajúcich predavačiek mala informácie o tom, že ich manžel obťažoval. Po tom, ako sa o celom incidente dozvedela manželka XXXXX, tento prišiel do cukrárne, kde jej oznámil, že ak jeho manželke nepovie, že si to celé vymyslela, vyhodí ju z práce, pričom následne začal na ňu kričať a vyhodil ju z cukrárne s tým, že tu končí. Dňa 15.03.2012 svedkyňa - poškodená XXXXX bola opätovne ku skutku vypočutá. S odstupom času si už na všetky okolnosti poriadne nespomína. Uviedla, že niekedy od mesiaca február ju začal majiteľ cukrárne XXXXX obťažovať a to väčšinou, keď doviezol tovar. Dialo sa to spôsobom, že sa o ňu obtrel a mal pri tom dvojzmyselné narážky, niekedy ju tľapol po zadku, alebo ju zozadu chytil za prsia. V tom čase vedela o tom, že XXXXX sa bude pravdepodobne so svojou ženou rozvádzať, tak jej o tomto obťažovaní povedala a následne bola podať trestné oznámenie. Po podaní trestného oznámenia v uvedenej cukrárni pracovala asi dva mesiace, pričom uvedené obťažovanie ani nič podobné zo strany XXXXX voči jej osobe sa už neopakovalo. V závere poškodená uviedla, že zo strany XXXXX bolo obťažovanie nenásilné, nikdy ju fyzicky nenapádal ani nenútil k niečomu. Nepríjemné jej boli  hlavne tie jeho dvojzmyselné narážky.

        Svedkyňa XXXXX sa pri výpovedi dňa 23.11.2011 k uvedenému skutku vyjadrila, že si nemyslí, že by jej manžel XXXXX obťažoval ich bývalú zamestnankyňu XXXXX bola v tom čase slobodná, bývala na ubytovni, bola veselá a rada sa predvádzala. Vedela, že majú s manželom v manželstve krízu a možno niečo skúšala, bola dosť jednoduchá. Jej manžel ju niekoľkokrát vyhrešil za chyby v práci. Z práce chcela odísť. O obťažovaní sa dozvedela od XXXXX neverila však tomu. XXXXX preto povedala, že ak chce dať výpoveď nech dá a že ak ju jej manžel obťažuje, nech to oznámi na polícii a nech ju neotravuje. Práve toto sa jej možno dotklo a následne išla na políciu.

        Podľa § 3 Trestného zákona č. 140/1961 Zb. účinného v čase spáchania uvedeného skutku  trestným činom je pre spoločnosť nebezpečný čin, ktorého znaky sú uvedené v tomto zákone. Čin, ktorého stupeň nebezpečnosti pre spoločnosť je nepatrný, nie je trestným činom, aj keď ináč vykazuje znaky trestného činu. Pre trestnosť činu treba úmyselné zavinenie, ak neustanovuje tento zákon výslovne, že postačí zavinenie z nedbanlivosti. Stupeň nebezpečnosti činu pre spoločnosť je určovaný najmä významom chráneného záujmu, ktorý bol činom dotknutý, spôsobom vykonania činu a jeho následkami, okolnosťami, za ktorých bol čin spáchaný, osobou páchateľa, mierou jeho zavinenia a jeho pohnútkou.

        Trestného činu vydierania podľa § 235 ods. 1 Trestného zákona č. 140/1961 Zb. účinného v čase spáchania skutku sa dopustí ten, kto iného násilím, hrozbou násilia alebo hrozbou inej ťažkej ujmy núti, aby niečo konal, opomenul alebo trpel.

        Objektom tohto trestného činu je slobodné rozhodovanie človeka. Objektívna stránka spočíva v tom, že páchateľ neoprávnene núti iného, aby niečo konal, opomenul alebo strpel, a to násilím alebo hrozbou násilia alebo inej ťažkej ujmy. Čin je dokonaný uvedeným násilným konaním.
        
        Z dôkazov obsiahnutých vo vyšetrovacom spise, najmä zo svedeckých výpovedí, vyplýva skutočnosť, že vykonaným vyšetrovaním nebolo jednoznačne preukázané to, že by k obťažovaniu XXXXX zo strany XXXXX v uvedenom období nedošlo, avšak, ako aj poškodená XXXXX pri výpovedi uviedla, toto konanie bolo nenásilné, pričom nikdy nebola fyzicky napádaná a ani k niečomu nútená. Čo jej bolo skutočne nepríjemné, boli dvojzmyselné narážky zo strany obvineného XXXXX. Na základe uvedeného je teda zrejmé, že v tomto prípade nedošlo k naplneniu zákonných znakov skutkovej podstaty trestného činu vydierania v zmysle Trestného zákona účinného v čase spáchania skutku. Uvedené konanie vzhľadom na materiálnu stránku, spôsob spáchania činu a jeho následky, okolnosti prípadu, mieru zavinenia a pohnútku by mohlo byť posudzované ako priestupok v zmysle § 49 zákona č. 372/1990 Zb. o priestupkoch.

        Keďže uvedený skutok sa stal v období od februára 2004 do 02.05.2004, nie je možné vec postúpiť v zmysle § 214 ods. 1 Trestného poriadku na prejednanie priestupku, nakoľko v zmysle § 20 zákona č. 372/1990 Z.z. o priestupkoch v znení neskorších predpisov priestupok nemožno prejednať, ak od jeho spáchania uplynuli dva roky.

         Podľa § 215 ods. 1 písm. b) Trestného poriadku prokurátor zastaví trestné stíhanie ak nie je tento skutok trestným činom a nie je dôvod na postúpenie veci.
 
         S poukazom na vyššie uvedené skutočnosti bolo potrebné rozhodnúť o tomto skutku tak, ako je uvedené vo výrokovej časti tohto uznesenia.
Poučenie:
Proti uzneseniu § 215 ods. 1 písm. b) Trestného poriadku je prípustná sťažnosť, ktorú môže podať obvinený a poškodený v lehote do 3 dní od jeho oznámenia na Okresnú prokuratúru XXXXX Podľa ustanovenia § 215 ods. 6 Trestného poriadku sťažnosť má odkladný účinok.

Mgr. Barinková Jana
prokurátorka