Okresná prokuratúra Bratislava III 
Vajnorská 47, 832 77 Bratislava 3 	

Sp. zn. : 1 Pv 174/12/1103	Bratislava III, 20.6.2012
EEČ : 2-10-124-2012

U Z N E S E N I E

Trestná vec:	obvinený XXXXX 
Trestný čin:	

Rozhodol: 	prokurátor Okresnej prokuratúry Bratislava III
Podľa § 215 odsek 1 písmeno d (§ 9 odsek 1 písmeno a) Trestného poriadku zastavujem trestné stíhanie obvineného:
1.	XXXXX
	dátum narodenia: XXXXX
	miesto narodenia: XXXXX
	trvalé bydlisko: XXXXX
ako príslušník PZ počas výkonu služby dňa 19.05.2001 v dobe od 19.00hod do 21.00hod na mieste určenom k umiestňovaniu predvedených osôb v objekte Obvodného oddelenia PZ Rača na Hubeného ulici č. 26 v Bratislave III napadol XXXXX, nar. XXXXX, bytom XXXXX, XXXXX predvedeného podľa § 17 ods. 2 zákon ač. 171/1993 Zz. v platnom znení k podaniu vysvetlenia tak, že poškodenému stojacemu s rukami spútanými za chrbtom naniesol obuškom min. 20 úderov na obe dolné končatiny, čím mu spôsobil početné pásovité zmliaždeniny povrchových mäkkých tkanív, ktorých liečenie si nevyžiadalo PN, 

lebo je trestné stíhanie neprípustné podľa § 9 odsek 1 písmeno a
Odôvodnenie:
Uznesením policajného orgánu Inšpekčného odboru Bratislava SKaIS MV SR sp. zn. ČTS : SKI-213/IBA-PO-2001/BA zo dňa 25. júna 2001 bolo  začaté trestné stíhanie pre spáchanie trestného činu zneužívania právomoci verejného činiteľa podľa ustanovenia § 158 ods. 1 písm. a) Trestného zákona č. 140/1961 Zb. účinného v čase spáchania skutku.

	Uznesením policajného orgánu Inšpekčného odboru Bratislava SKaIS MV SR sp. zn. ČTS : SKI-213/IBA-PO-2001/BA zo dňa 15. augusta 2001 bolo  trestné stíhanie vedené pre spáchanie trestného činu zneužívania právomoci verejného činiteľa podľa ustanovenia § 158 ods. 1 písm. a) Trestného zákona č. 140/1961 Zb. účinného v čase spáchania skutku prerušené postupom podľa ustanovenia § 173 ods. 1, písm. e) Trestného poriadku č. 141/1961 Zb. z dôvodu, že sa nepodarilo zistiť skutočnosti oprávňujúce vykonať trestné stíhanie voči určitej osobe. 

       Uznesením policajného orgánu Inšpekčného odboru Bratislava SKaIS MV SR sp. zn. ČTS : SKI-213/IBA-PO-2001/BA zo dňa 19. októbra 2001 bolo postupom podľa ustanovenia § 173 ods. 3  Trestného poriadku č. 141/1961 Zb. rozhodnuté o pokračovaní v trestnom stíhaní vedenom pre spáchanie trestného činu zneužívania právomoci verejného činiteľa podľa ustanovenia § 158 ods. 1 písm. a) Trestného zákona č. 140/1961 Zb. účinného v čase spáchania skutku, ktoré bolo dňa 15. augusta 2001 prerušené postupom podľa ustanovenia § 173 ods. 1, písm. e) Trestného poriadku č. 141/1961 Zb. z dôvodu, že sa nepodarilo zistiť skutočnosti oprávňujúce vykonať trestné stíhanie voči určitej osobe.  

       Uznesením policajného orgánu Inšpekčného odboru Bratislava SKaIS MV SR sp. zn. ČTS : SKI-213/IBA-PO-2001/BA zo dňa 17. decembra 2001 bolo postupom podľa ustanovenia § 163 ods. 1  Trestného poriadku č. 141/1961 Zb. vznesené obvinenie pre spáchanie trestného činu zneužívania právomoci verejného činiteľa podľa ustanovenia § 158 ods. 1 písm. a) Trestného zákona č. 140/1961 Zb. účinného v čase spáchania skutku Mgr XXXXX. 

	V prípravnom konaní boli v procesnom postavení svedkov vypočutí XXXXX, s poškodeným XXXXX bola vykonaná rekognícia k XXXXX do konania bol pribratý znalec z odboru zdravotníctva, ktorý vo veci vypracoval znalecký posudok, do spisu bola založená fotodokumentácia, ďalej bol vypočutý znalec XXXXX, a svedkovia XXXXX a v štádiu po vznesení obvinenia boli opätovne prepočutí svedkovia  XXXXX 

	Uznesením vyšetrovateľa Úradu inšpekčnej služby PZ, Inšpekčného odboru západ,   sp. zn. ČVS : UIS-63/IOZ-V-2006 zo dňa 31. októbra 2006 bolo  trestné stíhanie vedené pre spáchanie trestného činu zneužívania právomoci verejného činiteľa podľa ustanovenia § 158 ods. 1 písm. a) Trestného zákona č. 140/1961 Zb. účinného v čase spáchania skutku prerušené postupom podľa ustanovenia § 228 ods. 2, písm. a) Trestného poriadku z dôvodu, že vec nemožno pre neprítomnosť svedka - poškodeného XXXXX náležite objasniť. 

Trestného činu zneužívania právomoci verejného činiteľa podľa ustanovenia § 158 ods. 1 písm. a) Trestného zákona č. 140/1961 Zb. účinného v čase spáchania skutku sa dopustí verejný činiteľ, ktorý v úmysle spôsobiť inému škodu alebo zadovážiť sebe alebo inému neoprávnený prospech vykonáva svoju právomoc spôsobom odporujúcim zákonu, za čo Trestný zákon č. 140/1961 Zb. účinný v čase spáchania skutku  umožňoval uložiť trest odňatia slobody na šesť mesiacov až tri roky alebo peňažný trest,  alebo zákaz činnosti.

Podľa ustanovenia § 16 ods. 1 Trestného zákona č. 140/1961 Zb. účinného v čase spáchania skutku, trestnosť činu sa posudzuje podľa zákona účinného v čase, keď bol čin spáchaný; podľa neskoršieho zákona sa posudzuje len vtedy, ak je to pre páchateľa priaznivejšie.

Podľa ustanovenia § 67 ods. 1, písm. c) Trestného zákona č. 140/1961 Zb. účinného v čase spáchania skutku (s ohľadom na skutočnosť, že skutok pre ktorý sa vedie trestné stíhanie sa stal 19. mája 2001, relevantným v danom prípade je predmetné zákonné ustanovenie v zmysle právneho stavu platnému do 31. júla 2001 na základe v tom čase ostatnej novely Trestného zákona vykonanej zákonom číslo 253/2001 Z.z.)  trestnosť činu zaniká uplynutím premlčacej doby, ktorá je päť rokov, ak je horná hranica trestnej sadzby odňatia slobody najmenej tri roky (za trestný čin činu zneužívania právomoci verejného činiteľa podľa ustanovenia § 158 ods. 1 písm. a) Trestného zákona č. 140/1961 Zb. účinného v čase spáchania skutku umožňoval uložiť Trestný zákona účinný v čase spáchania skutku  trest odňatia slobody na šesť mesiacov až tri roky alebo peňažný trest,  alebo zákaz činnosti). 

Podľa ustanovenia § 67 ods. 2  Trestného zákona č. 140/1961 Zb. účinného v čase spáchania skutku do premlčacej doby sa nezapočítava
a) doba, po ktorú nebolo možné páchateľa postaviť pred súd pre zákonnú prekážku,
b) doba, po ktorú sa páchateľ zdržiaval v cudzine,
c) skúšobná doba podmienečného zastavenia trestného stíhania.

Podľa ustanovenia § 67 ods. 3  Trestného zákona č. 140/1961 Zb. účinného v čase spáchania skutku, premlčanie trestného stíhania sa prerušuje : 

a) vznesením obvinenia pre trestný čin, o premlčanie ktorého ide, ako aj po ňom nasledujúcimi úkonmi policajného orgánu, vyšetrovateľa, prokurátora alebo súdu smerujúcimi k trestnému stíhaniu páchateľa, alebo
 
b) ak páchateľ spáchal v premlčacej dobe trestný čin nový, na ktorý tento zákon ustanovuje trest rovnaký alebo prísnejší.
 
Podľa ustanovenia § 67 ods. 4  Trestného zákona č. 140/1961 Zb. účinného v čase spáchania skutku, prerušením premlčania sa začína nová premlčacia doba. 

Podľa ustanovenia § 2 ods. 1 Trestného zákona (upravujúceho jeho časovú pôsobnosť), trestnosť činu sa posudzuje a trest sa ukladá podľa zákona účinného v čase, keď bol čin spáchaný. Ak v čase medzi spáchaním činu a vynesením rozsudku nadobudnú účinnosť viaceré zákony, trestnosť činu sa posudzuje a trest sa ukladá podľa zákona, ktorý je pre páchateľa priaznivejší.

Podľa ustanovenia § 326 ods. 1, písm. a) Trestného zákona, trestného činu zneužívania právomoci verejného činiteľa sa dopustí verejný činiteľ, ktorý v úmysle spôsobiť inému škodu alebo zadovážiť sebe alebo inému neoprávnený prospech, vykonáva svoju právomoc spôsobom odporujúcim zákonu, za čo umožňuje Trestný zákon uložiť trest odňatia slobody na  dva roky až päť rokov.

Podľa ustanovenia § 10 ods. 1 písm. b) Trestného zákona prečin je úmyselný trestný čin, za ktorý tento zákon v osobitnej časti ustanovuje trest odňatia slobody s hornou hranicou trestnej sadzby neprevyšujúcou päť rokov.

Podľa ustanovenia § 437 ods. 1 Trestného zákona (upravujúceho prechodné ustanovenia Trestného zákona), ak je potrebné určiť, či trestný čin podľa zákona č. 140/1961 Zb. Trestný zákon v znení neskorších predpisov vykazuje znaky prečinu, zločinu alebo obzvlášť závažného zločinu podľa tohto zákona, použijú sa ustanovenia § 10 a § 11 tohto zákona v závislosti od formy zavinenia a trestnej sadzby uvedenej v zákone č. 140/1961 Zb. Trestný zákon v znení neskorších predpisov.

Z uvedeného možno s poukazom na skutočnosť, že trestný čin zneužívania právomoci verejného činiteľa podľa ustanovenia § 158 ods. 1 písm. a) Trestného zákona č. 140/1961 Zb. účinného v čase spáchania skutku je úmyselným trestným činom (forma zavinenia) a je za jeho spáchanie možné potrestať páchateľa trestom odňatia slobody na šesť mesiacov až tri roky, v zmysle interpretačného pravidla uvedeného v prechodných ustanoveniach Trestného zákona, konkrétne § 437 ods. 1 Trestného zákona, vykazuje tento trestný čin znaky prečinu. 

Podľa ustanovenia § 87, ods. 1 písm. d) Trestného zákona, trestnosť činu zaniká uplynutím premlčacej doby, ktorá je päť rokov, ak ide o prečin, za ktorý tento zákon v osobitnej časti dovoľuje uložiť trest odňatia slobody s hornou hranicou trestnej sadzby najmenej tri roky (za spáchanie prečinu  zneužívania právomoci verejného činiteľa podľa ustanovenia § 326 ods. 1, písm. a) Trestného zákona možno uložiť trest odňatia slobody na  dva roky až päť rokov).

Podľa ustanovenia § 87, ods. 2 Trestného zákona, do premlčacej doby sa nezapočítava
a) doba, po ktorú nebolo možné páchateľa postaviť pred súd pre zákonnú prekážku,
b) doba, po ktorú sa páchateľ zdržiaval v cudzine s úmyslom vyhnúť sa trestnému stíhaniu,
c) skúšobná doba podmienečného zastavenia trestného stíhania,
d) doba, po ktorú bolo dočasne odložené vznesenie obvinenia, alebo
e) doba, po ktorú bolo prerušené trestné stíhanie.
 
Podľa ustanovenia § 87, ods. 3 Trestného zákona, premlčanie trestného stíhania sa prerušuje
a) vznesením obvinenia pre trestný čin, o ktorého premlčanie ide, ako aj po ňom nasledujúcimi úkonmi orgánu činného v trestnom konaní, sudcu pre prípravné konanie alebo súdu smerujúcimi k trestnému stíhaniu páchateľa, alebo
b) ak páchateľ spáchal v premlčacej dobe úmyselný trestný čin.

Podľa ustanovenia § 87, ods. 4 Trestného zákona, prerušením premlčania sa začína nová premlčacia doba.

Podľa ustanovenia § 437 ods. 4, Trestného zákona, ak došlo k premlčaniu trestného stíhania alebo k premlčaniu výkonu trestu pred účinnosťou tohto zákona podľa doterajších predpisov, ustanovenia o premlčaní trestného stíhania a premlčaní výkonu trestu sa podľa tohto zákona nepoužijú. Premlčacia doba trestného stíhania a premlčacia doba výkonu trestu podľa tohto zákona sa nepovažuje za prerušenú ani vtedy, ak bol do účinnosti tohto zákona spáchaný miernejší trestný čin než ten, o ktorého premlčanie ide.

Podľa článku 7, ods. 1 Európskeho dohovoru o ochrane ľudských práv a základných slobôd v znení protokolov č. 3,5 a 8 vyhláseného na základe Oznámenia federálneho ministerstva zahraničných vecí č. 209/1992 Zb. v znení neskorších právnych predpisov (ostatná novela Dohovoru na základe zákona NR SR č. 208/2010 Z.z.), nikoho nemožno odsúdiť za konanie alebo opomenutie, ktoré v čase, keď bolo spáchané, nebolo podľa vnútroštátneho alebo medzinárodného práva trestným činom. Takisto nesmie byť uložený trest prísnejší, než aký bolo možné uložiť v čase spáchania trestného činu.

Podľa čl. 154c ods. 1 Ústavy Slovenskej republiky medzinárodné zmluvy o ľudských právach a základných slobodách, ktoré Slovenská republika ratifikovala a boli vyhlásené spôsobom ustanoveným zákonom pred nadobudnutím účinnosti tohto ústavného zákona, sú súčasťou jej právneho poriadku a majú prednosť pred zákonom, ak zabezpečujú väčší rozsah ústavných práv a slobôd.

Podľa čl. 50 ods. 6 Ústavy Slovenskej republiky č. 460/1992 Zb. v znení neskorších právnych predpisov (ostatnej novely Ústavy vykonanej na základe ústavného zákona č. 356/2011 Z.z.), trestnosť činu sa posudzuje a trest sa ukladá podľa zákona účinného v čase, keď bol čin spáchaný. Neskorší zákon sa použije, ak je to pre páchateľa priaznivejšie. 

Trestnosťou činu sa rozumejú všetky podmienky, od ktorých závisí výrok súdu o vine a treste (napr. okolnosti vylučujúce protiprávnosť, zánik trestnosti a pod.), t.j. určenie, podľa ktorého zákona (v prípade jeho zmien) sa má trestný čin posúdiť. Z toho vyplýva, že toto ustanovenie má na zreteli iba zmeny Trestného zákona v čase od spáchania skutku do času, keď sa o ňom rozhoduje. 

Za priaznivejší zákon možno pokladať takú právnu úpravu :
-	podľa ktorej je skutok celkom beztrestný, alebo ktorý je trestný ako administratívny delikt
-	ktorá je ako celok pre páchateľa priaznivejšia v prípadoch, keď je konanie trestné podľa starej aj podľa novšej právnej úpravy. 

Pri posudzovaní trestnosti činu môže nastať situácia, keď od času spáchania trestného činu do rozhodovania o ňom nadobudnú účinnosť viaceré zákony. V tomto prípade treba uplatniť výnimku uvedené v ustanovení § 2 ods. 1, alinea druhá Trestného zákona, podľa ktorého ak v čase medzi spáchaním činu a vynesením rozsudku nadobudnú účinnosť viaceré zákony, trestnosť činu sa posudzuje a trest sa ukladá podľa zákona, ktorý je pre páchateľa priaznivejší. Zákon tu teda dáva prednosť novšiemu, pre páchateľa priaznivejšiemu zákonu. Táto výnimka sa vzťahuje výlučne na zákony, ktoré sú pre páchateľa priaznivejšie, v žiadnom prípade sa nemôže vzťahovať na zákon, ktorý je pre páchateľa nepriaznivejší. Čiže novší, pre páchateľa priaznivejší zákon pôsobí spätne. V tomto prípade je použitie retroaktivity v prospech páchateľa povinné. 

Naopak, z rímsko-právnej zásady „Nuella crimen sine lege, nula poena sine lege vyjadrenej vo vyššie uvedenom čl. 50 ods. 6 Ústavy slovenskej republiky vyplýva zákaz retroaktivity v neprospech páchateľ, teda, trestné právo sa nemôže aplikovať spätne. 

Z rozhodnutia Najvyššieho súdu sp. zn. 1To/171 vyplýva, čo sa týka posudzovania trestnosti spáchaného skutku nasledovné :
 	
„Pri posudzovaní trestnosti činu sa vždy vychádza zo zásady, že páchateľov skutok sa posudzuje podľa toho práva (trestného a mimotrestného), ktorého použitie je pre páchateľa najpriaznivejšie, pričom vždy a vo všetkých smeroch sa použije, buď len právo (trestné alebo mimotrestné) platné v čase činu alebo právo neskoršie.

„Vzhľadom na uvedené nie je možné trestnosť skutku posúdiť čiastočne podľa zákona účinného v čase spáchania skutku (napríklad z hľadiska Trestného zákona) a čiastočne podľa zákona účinného v čase rozhodovania súdu (napríklad z hľadiska mimotrestných noriem, na ktoré Trestný zákon odkazuje).

Na základe všetkých vyššie uvedených, na vec sa vzťahujúcich právnych noriem, príslušnej judikatúry a skutkového stavu bolo potrebné určiť, či je v danom prípade na mieste vec posúdiť podľa ustanovení Trestného zákona č. 140/1960 Zb. účinného v čase spáchania skutku, alebo neskoršieho Trestného zákona č. 300/2005 Z.z. 

Po porovnaní všetkých rozhodných okolností tvoriacich dohromady prvky trestnosti stíhaného skutku, teda porovnaním trestných sadzieb, ktoré je možné uložiť ako trest za spáchaný trestný čin kde v prípade ustanovenia § 158 ods. 1 písm. a) Trestného zákona č. 140/1961 Zb. účinného v čase spáchania skutku umožňoval tento za takýto trestný čin  uložiť trest odňatia slobody na šesť mesiacov až tri roky alebo peňažný trest,  alebo zákaz činnosti, kým v prípade ustanovenia § 326 ods. 1, písm. a) Trestného zákona č. 300/2005 Z.z. tento umožňoval za spáchanie prečinu zneužívania právomoci verejného činiteľa uložiť trest odňatia slobody na  dva roky až päť rokov, ďalej  porovnaním dĺžky premlčacej doby, ktorá v zmysle ustanovenia § 67 ods. 1, písm. c) Trestného zákona č. 140/1961 Zb. účinného v čase spáchania skutku v zmysle právneho stavu platnému do 31. júla 2001 na základe v tom čase ostatnej novely Trestného zákona vykonanej zákonom číslo 253/2001 Z.z.)  predstavovala päť rokov, čo je rovnaká dĺžka, akú na premlčanie prečinu zneužívania právomoci verejného činiteľa podľa § 326 ods. 1, písm. a) Trestného zákona č. 300/2005 Z.z. ustanovuje § 87, ods. 1 písm. d) Trestného zákona, porovnaním podmienok prerušenia plynutia premlčacej doby uvedenej v ustanovení § 67 ods. 3  Trestného zákona č. 140/1961 Zb. účinného v čase spáchania skutku (ktorá sa prerušuje vznesením obvinenia pre trestný čin, o premlčanie ktorého ide, ako aj po ňom nasledujúcimi úkonmi policajného orgánu, vyšetrovateľa, prokurátora alebo súdu smerujúcimi k trestnému stíhaniu páchateľa, alebo ak páchateľ spáchal v premlčacej dobe trestný čin nový, na ktorý tento zákon ustanovuje trest rovnaký alebo prísnejší)  oproti podmienkam prerušenia plynutia premlčacej doby podľa ustanovenia § 87, ods. 3 Trestného zákona č. 300/2005 Z.z.(ktorá sa prerušuje vznesením obvinenia pre trestný čin, o ktorého premlčanie ide, ako aj po ňom nasledujúcimi úkonmi orgánu činného v trestnom konaní, sudcu pre prípravné konanie alebo súdu smerujúcimi k trestnému stíhaniu páchateľa, alebo ak páchateľ spáchal v premlčacej dobe úmyselný trestný čin - teda podmienky prerušenia plynutia premlčacej doby oba zákony upravujú rovnako) a napokon porovnaním  podmienok spočívania plynutia premlčacej doby (legislatívne vyjadrenej pojmom „do premlčacej doby sa nezapočítava) uvedenými v ustanovení § 67 ods. 2  Trestného zákona č. 140/1961 Zb. účinného v čase spáchania skutku (podľa ktorého sa do  premlčacej doby sa nezapočítava  doba, po ktorú nebolo možné páchateľa postaviť pred súd pre zákonnú prekážku, ďalej  doba, po ktorú sa páchateľ zdržiaval v cudzine, a napokon skúšobná doba podmienečného zastavenia trestného stíhania) a tými, ktoré sú uvedené v ustanovení § 87, ods. 2 Trestného zákona č. 300/2005 Z.z, podľa ktorého, sa do premlčacej doby nezapočítava  doba, po ktorú nebolo možné páchateľa postaviť pred súd pre zákonnú prekážku, ďalej  doba, po ktorú sa páchateľ zdržiaval v cudzine s úmyslom vyhnúť sa trestnému stíhaniu, ďalej  skúšobná doba podmienečného zastavenia trestného stíhania, ďalej doba, po ktorú bolo dočasne odložené vznesenie obvinenia, alebo doba, po ktorú bolo prerušené trestné stíhanie) aj s prihliadnutím na ustanovenie § 437 ods. 4, Trestného zákona č. 300/2005 Z.z. (ktorý ustanovuje, že ak došlo k premlčaniu trestného stíhania alebo k premlčaniu výkonu trestu pred účinnosťou tohto zákona podľa doterajších predpisov, ustanovenia o premlčaní trestného stíhania a premlčaní výkonu trestu sa podľa tohto zákona nepoužijú, a contrario, v prípade, že k premlčaniu, teda k uplynutiu doby premlčania trestného stíhania došlo po nadobudnutí účinnosti tohto zákona, čím sa má na mysli Trestný zákon č. 300/2005 Z.z. v znení zákona č. 650/2005 Z.z. a v znení neskorších právnych predpisov, ktorý nadobudol účinnosť 01. januára 2006), čím v rozpore so všeobecne právne vžitou zásadou prípustnosti retroaktivity právnej normy iba v prospech páchateľa a naopak jej neprípustnosťou v jeho neprospech a navyše celkom zjavne sa javiac tiež v rozpore s ustanovením vyššie uvedeného  článku 7, ods. 1 Európskeho dohovoru o ochrane ľudských práv a základných slobôd ( a ktorý má v zmysle vyššie uvedeného ustanovenia čl. 154c ods. 1 Ústavy Slovenskej republiky prednosť pred zákonom, nakoľko celkom nepochybne, vzhľadom na to, že vylučuje spätné pôsobenie nepriaznivejšieho zákona na páchateľa a teda z neho vyplýva zákaz retroaktivity v neprospech a naopak, jej povinné uplatnenie ak je v prospech páchateľa, zabezpečuje väčší rozsah ústavných práv a slobôd), ako i čl. 50 ods. 6 Ústavy Slovenskej republiky (v tejto súvislosti   je zároveň na jednej strane  potrebné poukázať na skutočnosť, že v zmysle ustanovenia čl. 125 ods. 1 písm. a) Ústavy Slovenskej republiky je jediným orgánom oprávneným vysloviť nesúlad zákona s Ústavou Slovenskej republiky, alebo medzinárodnými zmluvami, s ktorými vyslovila súhlas Národná rada Slovenskej republiky a ktoré boli ratifikované a vyhlásené spôsobom ustanoveným zákonom, Ústavný súd Slovenskej republiky, avšak na druhej strane je tiež potrebné prihliadať na už ustálenú judikatúru Ústavného súdu Slovenskej republiky (PL ÚS 15/98) z ktorej vyplýva, výklad každej právnej normy (právneho predpisu) musí byť konformný s ústavou ako základným zákonom štátu s najvyššou právnou silou, pričom v  prípade, že vec pripúšťa rôzny výklad, orgán aplikujúci právo je v konkrétnej veci povinný uprednostniť ústavne konformný výklad) čím neprípustne rozširuje podmienky trestnej zodpovednosti v neprospech páchateľa keď v podstate ustanovuje, že na trestné činy spáchané pred účinnosťou uvedeného zákona (do 31.12.2005 Z.z.) sa budú vzťahovať podmienky upravujúce zánik trestnosti v zmysle ustanovenia § 87, ods. 2 Trestného zákona č. 300/2005 Z.z. (pri ktorých napr., aj ako v v posudzovanom prípade, vzhľadom na skutočnosť, že v čase spáchania skutku dňa 19. mája 2001 Trestný zákona č. 140/1961 Zb. k okolnostiam umožňujúcim spočívanie plynutia premlčacej doby - čo je zjavne prvok trestnosti smerujúci v neprospech páchateľa - ešte nepriratúval  aj prerušenie trestného stíhania, kým neskorší zákon č. 300/2005 Z.z. už vo svojom ustanovení §  87, ods. 2, písm. e) túto okolnosť spočívania plynutia premlčacej doby upravuje) som vyhodnotil, že pre páchateľa je najpriaznivejší stav, keď sa podmienky trestnosti skutku, pre ktorý mu bolo vznesené obvinenie posúdia podľa ustanovení Trestného zákona účinného v čase jeho spáchania, t.j. podľa ustanovenia §  158 ods. 1 písm. a) Trestného zákona č. 140/1961 Zb. účinného v čase spáchania skutku v zmysle právneho stavu platnému do 31. júla 2001 na základe v tom čase ostatnej novely Trestného zákona vykonanej zákonom číslo 253/2001 Z.z. 

Premlčacia doba v danom prípade teda začal plynúť dňa 20. mája 2001 (deň po spáchaní skutku). Nakoľko bolo v danej trestnej veci uznesením policajného orgánu Inšpekčného odboru Bratislava SKaIS MV SR sp. zn. ČTS : SKI-213/IBA-PO-2001/BA zo dňa 17. decembra 2001 postupom podľa ustanovenia § 163 ods. 1  Trestného poriadku č. 141/1961 Zb. vznesené obvinenie pre spáchanie trestného činu zneužívania právomoci verejného činiteľa podľa ustanovenia § 158 ods. 1 písm. a) Trestného zákona č. 140/1961 Zb. účinného v čase spáchania skutku XXXXX XXXXX, v zmysle ustanovenia § 67 ods. 3  Trestného zákona č. 140/1961 Zb. účinného v čase spáchania skutku, premlčanie trestného stíhania sa týmto dňom, ako aj ako aj po ňom nasledujúcimi úkonmi policajného orgánu, vyšetrovateľa, prokurátora alebo súdu smerujúcimi k trestnému stíhaniu páchateľa,  prerušilo, pričom v zmysle ustanovenia  § 67 ods. 4  Trestného zákona č. 140/1961 Zb. účinného v čase spáchania skutku, prerušením premlčania  na základe uvedených skutočností (teda vznesením obvinenia ako aj  každým jedným po ňom nasledujúcom úkone policajného orgánu, vyšetrovateľa, prokurátora alebo súdu smerujúceho k trestnému stíhaniu páchateľa) začala plynúť nová (päťročná) premlčacia doba. 

Ako z predloženého spisového materiálu Ministerstva vnútra Slovenskej republiky, Sekcie kontroly a inšpekčnej služby, úradu inšpekčnej služby, odboru inšpekčnej služby západ, ČVS : UIS-63/IOZ-V-2006 vyplýva, po prerušení trestného stíhania na základe uznesenia vyšetrovateľa Úradu inšpekčnej služby PZ, Inšpekčného odboru západ,   sp. zn. ČVS : UIS-63/IOZ-V-2006 zo dňa 31. októbra 2006, ktorým  bolo  trestné stíhanie vedené pre spáchanie trestného činu zneužívania právomoci verejného činiteľa podľa ustanovenia § 158 ods. 1 písm. a) Trestného zákona č. 140/1961 Zb. účinného v čase spáchania skutku prerušené postupom podľa ustanovenia § 228 ods. 2, písm. a) Trestného poriadku z dôvodu, že vec nemožno pre neprítomnosť svedka - poškodeného XXXXX náležite objasniť, nebol vo veci vykonaný žiadny ďalší úkon smerujúci k trestnému stíhaniu páchateľa  i keď  na základe pokynu prokurátora Vojenskej obvodovej prokuratúry v Bratislave, sp. zn. OPv 91/06-138 zo 14. novembra 2011, ktorým uložil vyšetrovateľovi priebežne, minimálnej jeden krát za dva mesiace preveriť pobyt poškodeného XXXXX za účelom jeho výsluchu v procesnom postavení svedka-poškodeného, boli dňa 22. mája 2007, 22. novembra 2007, 22. mája 2008 založené do vyšetrovacieho spisu úradné záznamy MV SR, úradu inšpekčnej služby PZ, inšpekčný odbor Západ z pátrania po svedkovi - poškodenom XXXXX na adrese jeho trvalého pobytu, kde sa nachádza reštaurácia a piváreň pod Kaplnou (č.l.385), v mieste jeho posledného zamestnania na PD Vajnory (č.l.386), na miestnom úrade Vajnory (č.l.387) a tiež žiadosti o súčinnosť pri pátraní po svedkovi - poškodenom XXXXX z 23. augusta 2011 (č.l. 393-395) ako aj odpovede na tieto žiadosti (č.l. 396-398), ďalej žiadosť o súčinnosť v pátraní po svedkovi - poškodenom XXXXX zo dňa 06. marca 2012 adresovanú na Miestny úrad Vajnory (č.l.399) ako i odpoveď na túto žiadosť z 13. marca 2012 z ktorej vyplynulo, že svedok - poškodený by mal byť v súčasnosti vo výkone trestu odňatia slobody v Nemeckej spolkovej republike na základe súdneho konania z 13.-19. apríla 2010, kde bol odsúdený na 11 rokov a kde mu bol rozsudok doručený 21.05.2010. Z odpovede na žiadosť o informáciu, ktorú zaslal dňa 15. mája 2011 vyšetrovateľ Národnej ústredne Interpol (č.l.401) vyplynulo, že svedok-poškodený XXXXX je t.č. vo VTOS v Nemecku, a to až do 04. mája 2020.  Z uvedeného je zrejmé, že ak svedkovi-poškodenému XXXXX bol už dňa 21.05.2010 doručený rozsudok v trestnej veci vedenej proti jeho osobe v Nemecku, mali nemecké policajné orgány najneskôr v tomto čase, a bezo sporu i v čase pred ním, teda v priebehu prípravného konania a konania pred súdom vedomosť o jeho tamojšom pobyte a iba nečinnosťou policajných orgánov na úrovni medzinárodnej spolupráce nebol tento poznatok daný na vedomie aj vyšetrovateľovi vykonávajúcom vyšetrovanie v predmetnej, u nás vedenej trestnej veci, čo by bezosporu malo za následok možnosť vydania uznesenia o pokračovaní v trestnom stíhaní už v tomto čase, a čoho neuskutočnenie, a tým pádom aj spočívanie, resp. márne plynutie premlčacej doby nemožno pričítať na vrub obvineného.        

Ako z pomerne novej judikatúry Najvyššieho súdu Slovenskej republiky (sp. zn. 4Tdo 30/2011) vyplýva, nie každý úkon policajného orgánu, vyšetrovateľa, prokurátora alebo súdu nasledujúci po vznesení obvinenia, aj skutočne smeruje k trestnému stíhaniu páchateľa. Môže byť totiž urobený len formálne bez toho, aby jeho vykonanie reálne viedlo k trestnému stíhaniu páchateľa a bolo pre jeho ďalší priebeh podstatné. Iba formálne urobený úkon, ktorý zdanlivo smeruje k trestnému stíhaniu páchateľa, premlčaciu dobu neprerušuje, nakoľko jeho účelom je v takomto prípade iba zmarenie premlčania. Za úkony, ktoré nasledujú po vznesení obvinenia a reálne smerujú k trestnému stíhaniu páchateľa možno považovať vzatie do väzby, vydanie príkazu na zatknutie, vydanie európskeho, alebo medzinárodného zatýkacieho rozkazu, podanie obžaloby, vydanie trestného rozkazu alebo vyhlásenie odsudzujúceho rozsudku pre skutok, resp. pre trestný čin, o ktorého premlčanie ide. 

Z uvedeného teda, okrem iného, vyplýva, že sa má jednať o procesný úkon vykonaný smerom k obvinenému, rovnako ako to vyplýva aj z dikcie ustanovenia § 67 ods. 3, písm. a)  Trestného zákona č. 140/1961 Zb, ktorý hovorí o úkone „smerujúcom k trestnému stíhaniu páchateľa, za čo možno pátranie (vykonané v perióde raz za rok, ale aj raz za tri roky - kedy dokonca z priebehu rokov 2009 a 2010 nie je vo vyšetrovacom spise založený žiadny úradný záznam poukazujúci na aktivitu policajta v pátraní a navyše išlo o pátranie na adrese trvalého pobytu svedka-poškodeného na ktorom sa už viac rokov, ako vyplynulo, z týchto úradných záznamov nezdržoval) po pobyte svedka-poškodeného označiť iba s určitými ťažkosťami, navyše jasne nesúce znaky čistého formalizmu. V opačnom prípade by mohol nastať stav, kedy by sa premlčacia doba prerušovala a znovu začala plynúť (v danom prípade v dĺžke piatich rokov) po každom, hoc aj formálnom úkone niektorého z vyššie vymenovaných subjektov tesne pred jej ďalším uplynutím, čo by viedlo k situácii, že by v podstate stačilo vykonať jediný, hoci i formálny úkon raz za päť rokov, na základe čoho by sa trestné stíhanie nepremlčalo prakticky nikdy a ustanovenie o zániku trestnosti z dôvodu časového odstupu od spáchania činu a z toho vyplývajúcu spoločenská potreba potrestania páchateľa za spáchaný trestný čin (hoc by šlo i o prečin s nízkou spoločenskou nebezpečnosťou, resp. mierou závažnosti) - teda premlčania trestnosti činu, by sa prakticky stalo obsolétnym.   

Z listinného dôkazu - odpisu z registra trestov Generálnej prokuratúry Slovenskej republiky vyplýva, že obvinený XXXXX nebol dosiaľ odsúdený za trestný čin. Z listinného dôkazu - lustrácie vyšetrovateľa v systéme operatívno-taktických evidenicií na osobu obvineného vyplýva, že proti tomu nie je v súčasnej dobe vedené žiadne iné trestné stíhanie pre spáchanie trestného činu a toto nebolo vedené ani v minulosti. Z uvedeného vyplýva, že u obvineného nie je daný ani dôvod prerušenia a nového začatia plynutia premlčacej doby v zmysle ustanovenia § 67 ods. 3, písm. b)  Trestného zákona č. 140/1961 Zb. účinného v čase spáchania skutku, teda, že  páchateľ spáchal v premlčacej dobe trestný čin nový, na ktorý tento zákon ustanovuje trest rovnaký alebo prísnejší.

Nad rámec uvedeného je tiež v dane veci potrebné poukázať na ustanovenie článku 6, ods. 1 Európskeho dohovoru o ochrane ľudských práv a základných slobôd podľa ktorého má každý právo na to, aby jeho záležitosť bola spravodlivo, verejne a v primeranej lehote prejednaná nezávislým a nestranným súdom zriadeným zákonom, ktorý rozhodne o jeho občianskych právach, alebo záväzkoch alebo o oprávnenosti akéhokoľvek trestného stíhania proti nemu, ďalej ustanovenie č. 48 ods. 2 Ústavy Slovenskej republiky, podľa ktorého má každý právo, aby sa jeho vec verejne prerokovala bez zbytočných prieťahov a v jeho prítomnosti a aby sa mohol vyjadriť ku všetkým vykonávaným dôkazom, ako aj na ustanovenie § 2 ods. 7 Trestného poriadku, podľa ktorého každý má právo, aby jeho trestná vec bola spravodlivo a v primeranej lehote prejednaná nezávislým a nestranným súdom v jeho prítomnosti tak, aby sa mohol vyjadriť ku všetkým vykonávaným dôkazom, ak tento zákon neustanovuje inak, pričom účelom trestného stíhania je, ako to vyplýva z ustanovenia § 1 Trestného poriadku upravujúceho jeho predmet, upraviť postup orgánov činných v trestnom konaní a súdov tak, aby trestné činy boli náležite zistené a ich páchatelia podľa zákona spravodlivo potrestaní, pričom treba rešpektovať základné práva a slobody fyzických osôb a právnických osôb,  pričom s prihliadnutím na skutočnosť, že skutok pre ktorý sa vedie trestné stíhanie bol spáchaný v roku 2001, a napriek skutočnosti, že sa nejedná ako o skutkovo, tak ani o právne zložitú vec, vyšetrovanie v nej vykonávané trvá už jedenásť rokov, čím sa, aj s poukazom na skutočnosť, že sa jedná o trestný čin s trestnom sadzbou šesť mesiacov až tri roky, a ktorý by bolo v zmysle interpretačného pravidla uvedeného v prechodnom ustanovení § 437 ods. 1 Trestného zákona potrebné považovať za prečin (a následne hodnotiť aj mieru jeho závažnosti) a tiež s poukazom na skutočnosť, že obvinený žiadnym spôsobom obštrukčne trestné konanie nepredlžoval, a i napriek tomu bol vzhľadom na závažnosť a následky spáchaného skutku po dobu viac ako desať rokov vystavený trestnému stíhaniu, s čím sú spojené zásahy do jeho práv a slobôd, a tiež aby  nebol ďalej vystavený neistote o svojom osude (trestné stíhanie má totiž vplyv na jeho povesť, postavenie v zamestnaní ako aj v spoločnosti, čo už samo osobe možno považovať za určitú formu sankcie), pričom  toto postavenie obvineného je stresujúce (napriek formálnej deklarácii rešpektovania prezumpcie neviny totiž naša spoločnosť obvinené osoby prakticky stotožňuje s osobami odsúdenými) a negatívne ovplyvňuje život obvineného prinajmenšom tým, že aktuálna hrozba trestu komplikuje obvinenému možnosť viesť a plánovať ďalší osobný život, ako aj z dôvodu, že plynutím času sa znižuje záujem spoločnosti na potrestaní páchateľa a slabne potreba jednak individuálnej prevencie (pokiaľ páchateľ v priebehu trestného stíhania nespáchal ďalší trestný čin, možno predpokladať a dúfať, že sa napravil) a tiež potreba generálnej prevencie (výchovné a odstrašujúce účinky trestu na ostatných členov spoločnosti sa plynutím času znižujú), pričom neprimeranou dĺžkou trestného stíhania sa vytráca základný vzťah medzi protiprávnym konaním páchateľa a následne prípadne  ukladaným trestom, nakoľko doba, ktorá uplynie od spáchania trestného činu až po meritórne rozhodnutie má bezprostredný vplyv na účel trestu, ktorý má byť uložením určitého trestu dosiahnutý,  bolo potrebné v danej trestnej veci rozhodnúť tak, ako je to uvedené v enunciáte tohto uznesenia a trestné stíhanie postupom podľa ustanovenia § 215 ods.1 písm. d) Trestného poriadku proti obv. XXXXX zastaviť. 

Podľa ustanovenia  § 215 ods. 1 písm. d)  Trestného poriadku, prokurátor zastaví trestné stíhanie, ak je trestné stíhanie neprípustné podľa § 9 (Trestného poriadku). 

Podľa ustanovenia § 9 ods. 1, písm. a) Trestného poriadku, trestné stíhanie nemožno začať, a ak už bolo začaté, nemožno v ňom pokračovať a musí byť zastavené, ak je trestné stíhanie premlčané. 

S poukazom na už vyššie rozvedené právne úvahy som dospel k záveru, že zastavenie trestného stíhania proti obvinenému z dôvodu uvedeného v § 215 ods.1 písm. d) Trestného poriadku pre stíhaný skutok je dôvodné a zákonné.  

Poučenie:
Proti tomuto uzneseniu je prípustná sťažnosť, ktorú možno podať u prokurátora okresnej prokuratúry do troch dní od oznámenia uznesenia. Sťažnosť má odkladný účinok. (§ 185 a nasl. Tr. por.)

JUDr. Lukáš Hanniker
prokurátor