Okresná prokuratúra Žilina 
Moyzesova 20, 011 56 Žilina 1

Sp. zn. : 3 Pv 328/12/5511	Žilina, 20.7.2012
EEČ : 2-43-310-2012

U Z N E S E N I E

Trestná vec:	obvinený XXXXX 
Prečin:	Nebezpečné vyhrážanie podľa § 360 odsek 1, odsek 2 písmeno b) Trestného zákona číslo 300/2005 Zbierky zákonov v znení zákona číslo 313/2011 Zbierky zákonov

Rozhodol: 	prokurátorka Okresnej prokuratúry Žilina
Podľa § 214 odsek 1 Trestného poriadku postupujem vec trestného stíhania obvineného:
1.	XXXXX
	dátum narodenia: XXXXX
	miesto narodenia: XXXXX
	trvalé bydlisko: XXXXX
Obvodnému úradu, odboru všeobecnej vnútornej správy v Žiline
	Dňa 12.04.2012 v čase asi o 10.30 hod. na pozemku za obytným domom č. XXXXX na ul. XXXXX pri návšteve svojej maloletej dcéry XXXXX u svojej bývalej družky a matky dieťaťa XXXXX v priebehu výmeny názorov ohľadom rodičovskej starostlivosti o maloleté dieťa najskôr XXXXX povedal, že ju zbije ak mu neumožní si dcérku zobrať samu k sebe a keď mu tá odpovedala, že mu dcérku bez dozoru samu nedá pokiaľ súd nerozhodne o úprave styku rodičov k maloletému dieťaťu, rozzúril sa a povedal jej, že jej spraví zo života peklo a že ju zabije, čím u XXXXX vzbudil dôvodnú obavu o jej život.
nakoľko výsledky skráteného vyšetrovania preukazujú, že nejde o trestný čin, ale ide o skutok, ktorý by mohol byť priestupkom.
Odôvodnenie:
Poverený príslušník OO PZ Žilina - okolie uznesením sp. zn. XXXXX zo dňa 12.04.2012 podľa § 199 ods. 1 Tr. por. začal trestné stíhanie a súčasne podľa § 206 ods. 1 vzniesol obvinenie XXXXX pre prečin nebezpečného vyhrážania podľa § 360 ods. 1, ods. 2 písm. b) Tr. zák., ktorého sa mal dopustiť na tom skutkovom základe, ako je to uvedené vo výrokovej časti tohto uznesenia. 

Po skončení skráteného vyšetrovania mi bol policajným orgánom predložený vyšetrovací spis XXXXX spolu s návrhom na podanie obžaloby, s ktorým som sa s prihliadnutím na všetky okolnosti prípadu nestotožnila.

Spisový materiál je tvorený predovšetkým výsluchmi zainteresovaných osôb, ako aj viacerými listinnými dôkazmi, pričom jeho dôsledným preskúmaním som zistila nasledovné: 

V priebehu skráteného vyšetrovania bol vypočutý obvinený XXXXX, ktorý k veci uviedol, že dňa 12.04.2012 sa chcel stretnúť so svojou dcérkou XXXXX, nakoľko v tom čase so svojou priateľkou XXXXX nebýval a chcel byť s dcérkou v kontakte. Priateľka mu dcérku doniesla pred bytovku s tým, že pri stretnutí bude prítomná aj ona. Neskôr, keď chcel ísť s dcérou sám na zmrzlinu, priateľka s tým nesúhlasila, tak jej povedal nech sa nebojí, ale ona sa bála a dcérku mu samu nedala. Na toto začali spolu komunikovať o tom, aby si teda upravili styk s dcérou a podobne. On priateľke nenadával, ani sa jej nijak nevyhrážal. Toto si na neho vymyslela len aby mu urobila zle. Zároveň upozornil na skutočnosť, že v čase, keď na neho priateľka podala trestné oznámenie, s ňou asi týždeň nebýval v spoločnej domácnosti, avšak bezprostredne po incidente začali spolu s priateľkou aj dcérkou opätovne bývať spolu v novopostavenom byte na ulici XXXXX. 

Svedkyňa-poškodená XXXXX vo svojom výsluchu uviedla, že dňa 12.04.2012 prišiel za jej dcérou XXXXX jej druh XXXXX, nakoľko spolu v tom čase nebývali a povedal, že chce byť s dcérou sám, bez jej prítomnosti. Ona mu ju vtedy nechcela dať, na čo zareagoval agresívne, vyhrozil sa jej, že ju vyzabíja a spraví jej zo života peklo. Ona mu znova povedala, že mu ju nedá, lebo je ešte malá a bála sa o ňu. Potom keď už bola zúfalá, povedala mu, že teda požiada súd, aby rozhodol o úprave styku rodičov s dieťaťom, rozplakala sa a odišla preč. Druh stále trval na tom, aby mu ju dala a sústavne jej nadával, že je kurva a šľapka a že ich pozabíja. Potom odišiel preč. 
Menovaná však zároveň uviedla, že ku skutku sa už nechce vracať a ani sa k nemu vyjadrovať. S druhom bývajú opäť v spoločnej domácnosti a dokonca spolu čakajú aj druhé dieťa. Preto by bola rada, keby sa uvedený skutok už ďalej neriešil, prípadne sa zastavil, nakoľko je tehotná a nerobí jej to dobre. 

Zo správ o povesti obvineného vyplýva, že tento bol doposiaľ jedenkrát uznaný vinným zo spáchania priestupku, a to proti bezpečnosti a plynulosti cestnej premávky podľa § 22 ods. 1 písm. k) Zák. č. 372/1990 Zb. o priestupkoch. V registri trestov GP SR má doposiaľ dva záznamy - jeden za prečin výtržníctva podľa § 364 ods. 1 písm. a) Tr. zák. (avšak v tomto prípade sa už na neho hľadí akoby nebol odsúdený) a druhý za prečin krádeže podľa § 212 ods. 2 písm. a) Tr. zákona.

Prečinu nebezpečného vyhrážania podľa § 360 ods. 1, ods. 2 písm. b) Tr. zák. sa dopustí ten, kto sa inému vyhráža smrťou, ťažkou ujmou na zdraví alebo inou ťažkou ujmou takým spôsobom, že to môže vzbudiť dôvodnú obavu a taký čin spácha na chránenej osobe. 

Či je vyhrážanie spôsobilé v inom vzbudiť dôvodnú obavu je potrebné posúdiť so zreteľom na všetky konkrétne okolnosti prípadu, najmä vzhľadom na povahu vyhrážok, fyzické a charakterové vlastnosti páchateľa v porovnaní s fyzickými a povahovými vlastnosťami poškodeného s prihliadnutím k tomu, ako subjektívne pociťuje ujmu ten, komu je vyhrážané. Zároveň je potrebné dôsledne vyhodnotiť stupeň nebezpečnosti vyhrážania, nakoľko je nevyhnutné odlišovať nebezpečné vyhrážanie od prejavov, pri ktorých len boli použité nevhodné a silné slová, ale v skutočnosti o nič závažnejšie nešlo. Pri vyhrážaní zabitím bude záležať na konkrétnej povahe vyhrážok, na tom ako sa páchateľ pri vyhrážkach celkovo správal, či bral do ruky nejaké predmety a tak naznačoval úmysel uskutočniť svoje hrozby alebo či šlo o hrozby, ktoré neboli vážne myslené a podobne. Je potrebné tiež zistiť, či má obvinený sklony k násilnému konania a či teda jeho hrozby naozaj mohli vzbudiť u poškodeného dôvodnú obavu. V tomto smere majú význam údaje o predchádzajúcich odsúdeniach obvineného najmä so zameraním sa na to, za akých okolností sa obvinený v minulosti dopustil násilných trestných činov.

S poukazom na vyššie uvedenú citáciu zákona ako aj ustálenú judikatúru potom nemožno konanie XXXXX kvalifikovať ako nebezpečné vyhrážanie v zmysle ust. § 360 Tr. zákona. Obvinený má síce v Registri trestov GP SR dva záznamy, avšak nie za násilnú trestnú činnosť. Ani z ďalších dôkazov zabezpečených v priebehu skráteného vyšetrovania nevyplýva, že by sa malo jednať o osobu so sklonmi k násilnému správaniu. Vykonaným dokazovaním nebolo preukázané, že by sa obvinený v priebehu incidentu skutočne pokúsil XXXXX napadnúť, ani že by prípadne za týmto účelom držal v ruke nejaký predmet, ktorý mu mal pomôcť výhražky smrťou uskutočniť alebo minimálne vzbudiť u poškodenej reálnu obavu, že tieto myslí vážne. Z miesta činu odišiel sám, dobrovoľne, nebolo potrebné volať napr. hliadku polície. XXXXX taktiež vo svojom trestnom oznámení ani neskoršej výpovedi v procesnom postavení poškodenej nespomenula, že by sa mal obvinený voči nej už v minulosti dopustiť nejakého násilia, z čoho by mohla usudzovať, že v dôsledku jeho vyhrážok jej reálne hrozí nejaká ujma. Jej správanie v priebehu incidentu a najmä v krátkom časovom období po ňom taktiež nijako nenaznačuje, že by vyhrážky obvineného na svoju adresu vnímala ako reálne nebezpečenstvo.  Podľa jej vlastných slov totiž po tom, čo sa jej obvinený prvý krát vyhrozil, že ju „vyzabíja a spraví jej zo života peklo, pokračovala v rozhovore, znova mu povedala, že mu dcérku nedá, lebo je ešte malá a bála sa o ňu; neskôr sa  rozplakala sa a odišla preč, na čo sa jej obvinený mal ešte ďalej vyhrážať a potom odišiel preč aj on. Týždeň po incidente navyše začala  s obvineným opätovne bývať v spoločnej domácnosti a druhý krát s ním otehotnela. 

Ak sa teda aj obvinený pri verbálnom konflikte týkajúcom sa navštevovania ich spoločného dieťaťa dňa 12.04.2012 poškodenej XXXXX skutočne vyhrážal, s prihliadnutím na všetky okolnosti prípadu nemožno dospieť k presvedčivému záveru, že jeho konanie mohlo reálne u poškodenej vzbudiť dôvodnú obavu o jej život a zdravie v takej intenzite, ako to má na mysli ustanovenie § 360 Tr. zákona.

S poukazom na všetky vyššie uvedené skutočnosti teda opätovne konštatujem, že v danom prípade nebola naplnená skutková podstata prečinu nebezpečného vyhrážania podľa § 360 ods. 1, ods. 2 písm. b) Tr. zákona, ani žiadneho iného trestného činu uvedeného v osobitnej časti Trestného zákona.  Z vykonaného dokazovania však vyplýva dôvodné podozrenie, že za obytným domom č. XXXXX na ul. XXXXX dňa 12.04.2012 došlo zo strany obv. XXXXX k určitému protiprávnemu konaniu, ktoré by mohlo byť príslušným orgánom prejednané ako priestupok proti občianskemu spolunažívaniu podľa § 49 ods. 1 písm. d/ Zák. č. 372/1990 Zb. o priestupkoch. 

Podľa § 214 ods. 1 Tr. por. prokurátor postúpi vec inému orgánu, ak výsledky vyšetrovania alebo skráteného vyšetrovania preukazujú, že nejde o trestný čin, ale ide o skutok, ktorý by mohol byť priestupkom. Vychádzajúc z tohto ustanovenia Tr. poriadku, hodnotiac okolnosti prípadu, osobu obvineného, jeho pohnútku a následky jeho konania, som rozhodla tak, ako je uvedené vo výrokovej časti tohto uznesenia.

Poučenie:
Proti tomuto uzneseniu je prípustná sťažnosť, ktorú možno podať u prokurátora okresnej prokuratúry do troch dní od oznámenia uznesenia. Sťažnosť má odkladný účinok. (§ 185 a nasl. Tr. por.)

Mgr. Alexandra Mesiarkinová
prokurátorka