Okresná prokuratúra Bratislava V 
Prokofievova 4, 851 01 Bratislava 5 	

Sp. zn. : 1 Pv 815/05/1105	Bratislava V, 22.10.2012
EEČ : 2-12-491-2012

U Z N E S E N I E

Trestná vec:	obvinený XXXXX 
Trestný čin:	týranie blízkej osoby a zverenej osoby podľa § 215 odsek 1 písmeno a Trestného zákona číslo 140/1961 Zbierky zákonov v znení zákona číslo 227/2005 Zbierky zákonov

Rozhodol: 	prokurátor Okresnej prokuratúry Bratislava V
Podľa § 215 odsek 1 písmeno b Trestného poriadku zastavujem trestné stíhanie obvineného:
1.	XXXXX
	dátum narodenia: XXXXX
	miesto narodenia: XXXXX
	trvalé bydlisko: XXXXX
vedené na tom skutkovom základe, že obvinený XXXXX od presne neurčeného obdobia roku 2001 do 27.9.2003 v spoločnej domácnosti v byte v Bratislave na Mánesovom námestí XXXXX  týral svoju manželku XXXXX a syna XXXXX tak, že sa im opakovane vyhrážal zabitím slovami: „ Len trošku jedu Vám kvapnem do jedla!, „Stisnem Ti tepnu a zaserieš sa smrťou!, „Odtrhnem Ti hlavu, opakovane ich fyzicky napádal a bil,  v presne nezistenej dobe roku 2001 poškodenú XXXXX napadol tak, že jej nohou stoličky rozbil ústa a prepichol jej ruku lyžiarskou palicou, dňa 09.12.2001 XXXXX v spoločnej domácnosti napadol kopmi a údermi do hlavy, keď poškodený  XXXXX vystúpil na obranu matky, obvinený XXXXX ho zhodil na zem, začal ho škrtiť, pričom kričal: „Pankhart zaserieš sa smrťou!,  dňa 22.2.2002 na XXXXX zaútočil pílkou na stromčeky so slovami, že musí zomrieť, toto správanie vzbudzovalo v poškodených dlhšie trvajúci strach a stres a vyústilo až do incidentu, kedy XXXXX dňa XXXXX a za tento skutok bol uznaný vinným rozsudkom Krajského súdu v XXXXX z pokusu trestného činu vraždy podľa § 8 ods. 1, § 219 ods. 1 Trestného zákona účinného do 31.12.2005, ktorý  potvrdil Najvyšší súd SR uznesením sp. zn. XXXXX

lebo nie je tento skutok trestným činom a nie je dôvod na postúpenie veci.
Odôvodnenie:
Vyšetrovateľ Okresného riaditeľstva PZ v Bratislave V, ÚJKP, OVK, uznesením ČVS: ORP-364/1-OVK-B5-2004 zo dňa 23.9.2005 podľa § 199 ods.1 Trestného poriadku začal trestné stíhanie pre trestný čin týrania blízkej osoby a zverenej osoby podľa § 215 ods. 1 písm. a) Trestného zákona č. 140/1961 Zb. na skutkovom základe uvedenom vo výroku tohto uznesenia. Dňa 21.11.2006  pre uvedený skutok podľa § 206 ods.1 Trestného poriadku vzniesol obvinenie XXXXX. 

 Dňa 12.10.2012 predložil vyšetrovateľ PZ tunajšej prokuratúre návrh na zastavenie trestného stíhania podľa ust.§ 215 ods. 1 písm. b) Trestného poriadku  spolu so spisovým materiálom.
	
Podľa § 215 ods. 1 písm. b) Trestného poriadku prokurátor zastaví trestné stíhanie, ak nie je tento skutok trestným činom a nie je dôvod na postúpenie veci. Preskúmaním spisu som zistil, že návrh vyšetrovateľa je dôvodný. 

Podľa § 215 ods. 1 písm. a) Trestného zákona č. 140/1961 Zb. zločin týrania blízkej osoby a zverenej osoby spácha ten, kto týra blízku osobu alebo osobu, ktorá je v jeho starostlivosti alebo výchove, spôsobujúc jej fyzické utrpenie alebo psychické utrpenie najmä bitím, kopaním, údermi, spôsobovaním rán a popálenín rôzneho druhu, ponižovaním, pohŕdavým zaobchádzaním, neustálym sledovaním, vyhrážaním, vyvolávaním strachu alebo stresu, násilnou izoláciou, citovým vydieraním alebo iným správaním, ktoré ohrozuje jej fyzické alebo psychické zdravie, alebo obmedzuje jej bezpečnosť. 

Preskúmaním spisového materiálu som zistil, že skutok, pre ktorý je vedené trestné stíhanie, nenapĺňa formálne znaky kladené na skutkovú podstatu zločinu týrania blízkej osoby a zverenej osoby podľa § 215 ods. 1 písm. a) Trestného zákona č. 140/1961 Zb., a to najmä obligatórne znaky kladené na objektívnu stránku skutkovej podstaty daného trestného činu spočívajúcu v spôsobenom následku trestného činu, čím nemožno v konaní obvineného vidieť páchanie trestného činu.

Obvinený XXXXX ku skutku uvádza, že vyhrážky voči poškodeným uvedené v skutkovej vete uznesenia o vznesení obvinenia nepoužil, nie sú v jeho slovnej zásobe. Fyzicky manželku nenapádal, bránil sa proti jej útokom, pri ktorých používala nôž, čo sa stávalo najmä večer, kedy prichádzala domov pod vplyvom alkoholu a vynucovala si financie. Poškodená nehospodárne narábala s peniazmi v práci i doma. Proti útokom poškodenej vedenými nožom sa bránil predmetmi, ktoré boli po ruke, ako uvádza poškodená, boli medzi nimi aj stolička, pílka, kladivo, lyžiarska palica. Vždy sa iba bránil. 

K incidentu so synom z 9.12.2001 uvádza, že mu vytýkal neskoré príchody domov, načo syn reagoval klamstvom, tak sa na neho zahnal rukou a chcel mu dať facku, načo sa na neho syn vrhol a začali zápasiť, pri pretláčaní sa rozbilo sklo na dverách. Do konfliktov s manželkou a synom sa dostával najmä kvôli tomu, že nesúhlasil s častými absenciami syna v škole, jeho zaháľaním a nočnými príchodmi domov. Manželka sa syna zastáva a kryla ho klamstvami a vybavovala mu ospravedlnenia u lekárov. Po vyhodení syna zo školy na konci školského roku 2001/2002 nevie čo syn robil až do konca školského roku 2002/2003, nenavštevoval školu, ale doobeda spal a popoludní chodil do mesta, vracal sa v noci alebo nad ránom. Domnieva sa, že syn vtedy bral drogy, lebo mával lesklé oči, chodil do zlej partie, veľa aj hrával počítačové hry. Obvinený mu chcel ukázať iné životné hodnoty, preto ho volával so sebou na chatu do Nevidzian. 

Svoje trestné stíhanie považuje za pomstu vzhľadom k tomu, že si nárokuje podiel na byte a za to, že jeho syn bol právoplatne odsúdený za pokus trestného činu vraždy, ktorého sa na ňom dopustil. 

Svedkyňa - poškodená XXXXX  uviedla, že prvé nezhody s manželom nastali už pár mesiacov po svadbe v roku 1985 a odvtedy priebežne pokračovali. Obvinený uprednostňoval svoje záujmy nad rodinné, odchádzal na víkendy preč, žil ako slobodný človek. V stíhanom období sa jeho správanie vyhrotilo, dňa 9.12.2001 zhodil syna na podlahu a škrtil ho, boli tam aj ďalšie útoky, niekedy v roku 2001-2002 jej prepichol ruku lyžiarskou palicou, tresol ju zvesenými dvermi po hlave, vo februári 2002 došiel opitý a chcel jej pílkou prepíliť hrdlo, metlou sa ubránila, pre toto už podala trestné oznámenie. Dňa 27.9.2003 došlo medzi synom a obvineným k potýčke, kde obvinený chytil amok, no syn bol nakoniec odsúdený za pokus vraždy.  Na otázky vyšetrovateľa poškodená uvádza, že obvinený sa jej často vyhrážal zabitím, často bola na koberci, kde ju hrdúsil a vykrikoval, ako jej stisne tepnu, odtrhne hlavu, „zasere smrťou, trošku jedu im kvapne do jedla, aby skapali ako potkany. Na lekárskych ošetreniach bola, do spisu doložila ošetrenie zo dňa, kedy ju chcel popíliť pílkou. Svedkovia, ktorí by vedeli ešte dosvedčiť agresívne správanie obvineného už zomreli, boli to sused Stanzl a jej rodičia. Útoky obvineného trvali do 26.9.2003, kedy ju obvinený vyhodil z bytu. Správanie obvineného vnímala tak, že plakala, bolelo ju to, nie je jednoduché žiť s človekom, ktorý Vás nenávidí tak, že Vás chce zabiť. Na otázku obhajcu, aby uviedla všetky ataky obvineného v stíhanom  období, poškodená opätovne popísala útok z 20.2.2002, doplnila, že polícia preň nezačala trestné stíhanie. Uviedla, že iné útoky neexistujú.    

Svedok - poškodený XXXXX, syn obvineného, odmietol vypovedať vzhľadom na svoj vzťah k obvinenému. 

Zo znaleckého posudku psychologičky XXXXX k osobe oboch svedkov-poškodených a obvinenému vyplýva, že u svedkyne-poškodenej XXXXX sa v testových metódach dosiahlo zvýšené skóre k tendenčnosti, čo môže viesť k zveličovaniu skutočnosti, súčasne sa nepreukázala tendencia k vytváraniu konfabulácií. Vo vzťahu ku skutku možno konštatovať silné emočné prežívanie s možným následným formovaním vzájomného hostilného postoja a jeho prejavov. Neboli u nej zistené znaky psychickej choroby alebo poruchy, ktorá vzniká v dôsledku prežívania psychického utrpenia pri syndróme týranej ženy. 

U svedka-poškodeného XXXXX nebolo možné zhodnotiť jeho osobnosť komplexne, nakoľko sa rozhodol nevypovedať, nemožno ustáliť, či tento správanie obvineného pociťoval ako fyzické alebo psychické utrpenie. 

Ohľadom osobnosti obvineného znalkyňa i.a. uviedla, že  v emočne náročných situáciách môže u neho dochádzať k zlyhaniu a inadekvátnym reakciám. Agresivita sa u neho nejaví ako dominantná črta. Schopnosť vierohodne vypovedať je u neho zachovaná. 

Zo znaleckého posudku znalkyne XXXXX teda vyplýva, že u oboch poškodených nebol identifikovaný následok trestného činu týrania blízkej a zverenej osoby v podobe ťažkého príkoria prejavujúceho sa syndrómom týranej osoby.

Z ďalších dôkazných prostriedkov založených v spise je potrebné zmieniť kópie lekárskych správ, z ktorých sa však len jedna vzťahovala k stíhanému obdobiu, a to správa z 9.12.2001 ohľadom zranení svedka-poškodeného XXXXX, pričom sa v nej konštatuje, že liečenie sa nevyžaduje. 

Pre naplnenie formálnych znakov objektívnej stránky skutkovej podstaty trestného činu týrania blízkej osoby a zverenej osoby podľa § 215 ods. 1 písm. a) Trestného zákona č. 140/1961 Zb. sa vyžaduje, aby páchateľ v príčinnej súvislosti so svojím protiprávnym správaním spôsobil fyzické utrpenie alebo psychické utrpenie u poškodenej osoby, z čoho plynie, že nie každé, i dlhotrvajúce kopanie, bitie či psychický stres musí automaticky viesť k vyvodeniu trestnoprávnej zodpovednosti za spáchanie trestného činu týrania blízkej osoby a zverenej osoby § 215 ods. 1 písm. a) Trestného zákona č. 140/1961 Zb., ak nedošlo k predpokladanému následku -  spôsobeniu fyzického utrpenia alebo psychického utrpenia, prejavujúceho sa u poškodenej osoby syndrómom týranej osoby. Teda v prípade, že páchateľ svojím činom nespôsobil daný následok, nemožno hovoriť o spáchaní trestného činu týrania blízkej osoby a zverenej osoby. To samozrejme nevylučuje, že poškodená osoba utrpela miernejšiu ujmu, ktorá však už nie je kvalifikačným znakom trestného činu.
 
Vzhľadom k vyššie uvedenému je potom nevyhnutné zhrnúť, že konaním obvineného XXXXX neboli naplnené formálne znaky predpokladané skutkovou podstatou trestného činu týrania blízkej osoby a zverenej osoby podľa § 215 ods. 1 písm. a) Trestného zákona č. 140/1961 Zb., a teda v tejto veci nejde o trestný čin. Taktiež som dospel k záveru, že vyššie uvedené konanie obvineného nevykazuje zákonné znaky inej skutkovej podstaty trestného činu. 

Podľa § 49 ods. 1, písm. d) zákona č. 372/1990 Zb. o priestupkoch v znení neskorších predpisov sa priestupku proti občianskemu spolunažívaniu dopustí ten, kto  úmyselne naruší občianske spolunažívanie vyhrážaním ujmou na zdraví, drobným ublížením na zdraví, nepravdivým obvinením z priestupku, schválnosťami alebo iným hrubým správaním.

Podľa § 20  zákona č. 372/1990 Zb. o priestupkoch v znení neskorších predpisov priestupok nemožno prejednať, ak od jeho spáchania uplynuli dva roky; nemožno ho tiež prejednať, prípadne uloženú sankciu alebo jej zvyšok vykonať, ak sa na priestupok vzťahuje amnestia.

Na základe  zdokumentovaných skutočností je nutné uviesť, že v danej veci konanie obvineného XXXXX napĺňa znaky skutkovej podstaty  priestupku proti občianskemu spolunažívaniu podľa § 49 ods. 1 písm. d) zákona č. 372/1990 Zb. o priestupkoch  v znení neskorších predpisov. Avšak vzhľadom k tomu, že vec bola prokurátorovi vyšetrovateľom po uplynutí  2-ročnej premlčacej doby od spáchania priestupku, nie je možné vec postúpiť na ďalšie konanie v zmysle zákona o priestupkoch.

Vzhľadom na uvedené bolo potrebné rozhodnúť tak, ako je uvedené vo výrokovej časti tohto uznesenia.
Poučenie:
Proti tomuto uzneseniu je prípustná sťažnosť, ktorú možno podať u prokurátora okresnej prokuratúry do troch dní od oznámenia uznesenia. Sťažnosť má odkladný účinok. (§ 185 a nasl. Tr. por.)

Mgr. Peter Krajčovič
prokurátor