Okresná prokuratúra Trnava 
Vajanského 22, 918 67 Trnava 1 	

Sp. zn. : 1 Pv 753/12/2207	Trnava, 31.12.2012
EEČ : 2-21-11-2012

U Z N E S E N I E

Trestná vec:	obvinený XXXXX 
Prečin:	

Rozhodol: 	prokurátor Okresnej prokuratúry Trnava
Podľa § 215 odsek 2 písmeno a Trestného poriadku zastavujem trestné stíhanie obvineného:
1.	XXXXX
	dátum narodenia: XXXXX
	miesto narodenia: XXXXX
	trvalé bydlisko: XXXXX
v presne nezistenom čase od 00.01 h do 04.00 h dňa 22. augusta 2003 v XXXXX v parku XXXXX na trávnatom poraste za kríkmi napadol XXXXX, nar. XXXXX ktorého fackoval, udieral päsťami do tváre a kopal, prikázal mu, aby sa vyzliekol do naha, následne prezrel poškodenému oblečenie, pričom tomuto zobral peňažnú hotovosť 750,-Sk (24,89 €), občiansky preukaz a mobilný telefón zn. Siemens s nabíjačkou, čím spôsobil XXXXX škodu vo výške približne 45,47 € (1370,-Sk), zranenia ako sú odreniny a podliatiny v tvárovej časti hlavy a na nohách, ktoré si nevyžiadali liečenie,

lebo je trest, ku ktorému môže trestné stíhanie viesť, celkom bez významu popri treste, ktorý bol obvinenému pre iný čin už právoplatne uložený
Odôvodnenie:
Uznesením vyšetrovateľa Úradu justičnej a kriminálnej polície Okresného riaditeľstva PZ XXXXX ČVS:ORP-XXXXX zo dňa 21. 10. 2004 bolo podľa § 163 ods. 1 Trestného poriadku (č.141/1961 Zb. účinného do 31. 12. 2005) vznesené obvinenie XXXXX pre trestný čin lúpeže podľa § 234 ods. 1 Trestného zákona (č.140/1961 Zb. v znení účinnom v čase činu) na skutkovom základe, uvedenom vo výrokovej časti tohto uznesenia. Trestné stíhanie  bolo začaté uznesením vyšetrovateľa zo dňa 22. 08. 2003.
	V priebehu prípravného konania vyšetrovateľ vykonal výsluchy obvineného XXXXX, poškodeného XXXXX, svedkov XXXXX, XXXXX rod. XXXXX a XXXXX, zabezpečil znalecké skúmanie duševného  

stavu poškodeného a znalecký posudok XXXXX, XXXXX a XXXXX, realizoval konfrontáciu obvineného so svedkom XXXXX, rekogníciu s poškodeným, do spisu doložil zápisnicu o obhliadke miesta činu s fotodokumentáciou, zápisy o dychovej skúške a fotodokumentáciu zranení poškodeného, správy o povesti a odpisy z registra trestov na poškodeného, rozsudok Okresného súdu XXXXX č. k. 3T/96/2004 zo dňa 07. 10. 2010, uznesenie Krajského súdu XXXXX č. 3 To/7/2011 zo dňa 03. 05. 2012, správy na obvineného z bydliska, úradu práve, výpis  z priestupkovej evidencie a jeho odpis z registra trestov.
	Obvinený XXXXX poprel spáchanie stíhaného skutku a trestného činu. Priznal len tú  skutočnosť, že približne do 22.00 h bol s poškodeným a svedkom XXXXX v pohostinstve na Zelenom Kríčku, kde spoločne popíjali alkoholické nápoje. Po tomto sa rozišli. Poškodený XXXXX vypovedal, že dvaja muži, s ktorými popíjal  alkohol v krčme na Zelenom kríčku asi do 24.00 h s ním išli do parku pri autobusovej stanici. Tam ho bezdôvodne napadli tak, že ho udierali fackami a päsťami do tváre, kopali, prikázali mu, aby sa vyzliekol donaha a prešacovali jeho  celé oblečenie. Pritom mu vzali občiansky preukaz, peniaze vo výške 750,-Sk a mobilný telefón zn. Siemens s nabíjačkou. Zároveň uviedol popis týchto mužov. Odcudzením mu spôsobili škodu asi  1370,-Sk,  tiež zranenia - modriny po tvári, odreté koleno, bolela ho hlava a chrbát. Svedok XXXXX potvrdil, že kritického večera asi do 22.00 h sedel a popíjal s obvineným a poškodeným v pohostinstve na Zelenom kríčku. Odtiaľ odišli do parku za  budovou okresného súdu. Poškodený s obvineným sa začali hádať, na čo sa poškodený rozbehol a obvinený utekal za ním. Vbehli za kríky a tam sa začali biť. Obvinený prikázal poškodenému, aby sa vyzliekol, čo tento aj urobil. Potom sa obliekol a išiel preč. Svedok išiel s obvineným, ktorý mu vtedy ukázal mobilný telefón s nabíjačkou a povedal, že tieto zobral poškodenému. Bol to určite telefón poškodeného, lebo mu ho predtým poškodený ukazoval v pohostinstve. Svedkovia XXXXX rod. XXXXX a XXXXX v podstate potvrdili to, že poškodený bol asi do 22.00 h dňa 21. 08. 2003 v pohostinstve na Zelenom kríčku s obvineným a svedkom XXXXX. Zranenia poškodeného sú evidentné so zabezpečenej fotodokumentácie jeho tela, vyhotovenej v krátkom čase po čine. Pri konfrontácii svedka XXXXX  s obvineným, svedok zotrval na svojich prechádzajúcich výpovediach, vzhľadom na odstup času si na bližšie okolnosti skutku už nepamätal. Podľa znaleckého posudku  z odvetvia psychiatrie a odboru psychológie u poškodeného zistili závislosť na alkohole, zmiešanú poruchu  osobnosti a zníženie intelektu do pásma ľahkej duševnej zaostalosti. Bola u neho priekazná deteriorácia intelektových schopností. Úroveň schopností poškodeného objektívne vnímať vzniknuté javy a vonkajšie podnety, tieto si uchovávať v pamäti a verne vypovedať, je podstatne oslabená, rovnako ako špecifická vierohodnosť. Rozpoznávacie ani pamäťové schopnosti však nie sú paticky narušené, taktiež bol  schopný daný čin chápať. Obvinený bol v minulosti deväť krát súdne trestaný v prevažnej miere za krádeže.
	Po dôkladnom vyhodnotení všetkých  zadovážených dôkazov a zvážení okolností prípadu jednotlivo a tiež v ich súhrne v intenciách § 2 ods. 12 Trestného poriadku a teda v súlade so zásadou voľného hodnotenia dôkazov som dospel k záveru nevyvolávajúcom rozumné a dôvodné pochybnosti, že skutok pre ktorý sa začalo a vedie trestné stíhanie, sa stal, tento napĺňa zákonné znaky  skutkovej 

podstaty trestného činu lúpeže podľa § 234 ods. 1 Trestného zákona (č.140/1961 Zb. v znení účinnom v čase činu)  a bolo preukázané jeho spáchanie obvineným XXXXX. Obvinený  je usvedčovaný najmä výpoveďami  poškodeného, svedka XXXXX, fotografiami zranení poškodeného, konfrontáciou vykonanou medzi obvineným a menovaným svedkom, doplňujúco (nepriamo) výpoveďami ďalších dvoch skôr spomenutých svedkov či závermi znaleckého skúmania. 
	Z odpisu registra trestov a zadovážených súdnych rozhodnutí je zistiteľné, že obvinený  XXXXX bol odsúdený rozsudkom Okresného súdu XXXXX č. k. 3T/96/2004 zo dňa 07. 10. 2010 právoplatným dňa 03. 05. 2012 v spojení s uznesením  Krajského súdu XXXXX č. k. 3 To/7/2011, pre trestný čin lúpeže spolupáchateľstvom podľa § 9 ods. 2, § 234 ods. 1 Trestného zákona (č. 140/1961 Zb.) a trestný čin krádeže podľa § 247 ods. 1, ods. 3 písm. a) Trestného zákona (č.140/1961 Zb.), na súhrnný trest odňatia slobody v trvaní 7 rokov a 8 mesiacov so zaradením na výkon trestu odňatia  slobody  do II. nápravno-výchovnej skupiny. Zároveň  bol zrušený výrok o treste uložený rozsudkom Okresného súdu XXXXX č. k. 7T/8/2009 zo dňa 01. 04. 2010 právoplatný dňa 22. 06. 2010. Pri ukladaní nepodmienečného trestu odňatia slobody súd aplikoval sprísňujúcu tzv. asperačnú zásadu, keď zvýšil hornú hranicu trestnej sadzby odňatia slobody trestného činu naprísnejšie trestného (§ 234 Trestného zákona - lúpež) o jednu tretinu a trest uložil v hornej  polovici  takto určenej trestnej sadzby odňatia slobody. Od spáchania stíhaného skutku bol obvinený  XXXXX odsúdený iba  uvedenými dvoma rozsudkami, čo predstavuje obdobie približne 9 rokov a 4 mesiace. Trestného činu lúpeže  z rozsudku č. 3T/96/2004 sa dopustil vo februári 2004, od vtedy páchal a bol odsúdený za trestnú činnosť  podstatne menej závažného charakteru - krádeže s hornou hranicou trestnej sadzby odňatia slobody do troch rokov. V ústrednej evidencii priestupkov  má len jeden záznam o sankcii za priestupok pri porušení pravidiel cestnej premávky. Aktuálne stíhaný  trestný čin má rovnakú trestnú sadzbu ako trestný čin, pre ktorý v súčasnej dobe vykonáva dlhoročný trest odňatia slobody. Stíhaného skutku sa obvinený dopustil pred značným časom, čím je zoslabená potreba jeho ďalšieho potrestania. Nemožno nespomenúť, že poškodený medzitým zomrel, pričom vo svojej výpovedi z mája  2006 sa vyjadril, že sa nepripája k trestnému stíhaniu a nechce mať s vecou už nič spoločné,  náhradu škody nežiadal. Vo vzťahu k rozsudku č. k. 3T/96/2004 by síce mohlo prichádzať do úvahy uloženie súhrnného  trestu, ale s poukazom na právnu kvalifikáciu najprísnejšieho trestného činu za ktorý už bol trest odňatia slobody uložený,  jej rovnocennosť s terajším trestným činom, výmeru trestu a použitie asperačnej zásady, odstup času, správanie obvineného od marca 2004, je možné označiť trest odňatia slobody z predmetného rozsudku za dostatočný. Preto by ďalšie trestné stíhanie s vysokou mierou pravdepodobnosti viedlo k upusteniu od uloženia  súhrnného trestu, čo zakladá neúčelnosť pokračovania v danom trestnom konaní. 
	Porovnaním trestných sadzieb trestných činov z obidvoch prípadov, posúdením ich skutkových okolností, s odvolaním sa na  účel trestu podľa § 23 ods. 1 Trestného zákona (č. 140/1961 Zb.  v znení účinnom v čase činu) z hľadiska požiadaviek generálnej i individuálnej prevencie, zváženia  represívnej zložky trestu 

a v neposlednom rade zohľadnením všeobecných zásad stanovených pre ukladanie trestov z ustanovenia  § 31  Trestného zákona (č. 140/1961 Zb. v znení účinnom v čase činu) možno prijať  záver, že trest, ktorý  v predmetnej trestnej veci obvinenému reálne hrozí je bezvýznamný v porovnaní s trestom, ktorý už bol obvinenému za iný rovnako závažný a spoločensky nebezpečný trestný čin už právoplatne uložený. Vzhľadom na tieto skutočnosti nie je ďalšie trestné stíhanie obvineného účelné.
	Podľa § 215 ods. 2 písm. a) Trestného poriadku prokurátor môže zastaviť trestné stíhanie, ak je trest, ku ktorému môže trestné stíhanie  viesť, celkom  bez významu popri treste, ktorý bol obvinenému pre iný čin už právoplatne uložený.
	Z týchto dôvodov som rozhodol o zastavení trestného stíhania tak, ako je uvedené vo výroku tohto uznesenia. 

Poučenie:
: Proti tomuto uzneseniu je prípustná sťažnosť, ktorú možno podať 
                  do troch dní od jeho doručenia prostredníctvom tunajšej prokuratúry na 
                  Krajskú prokuratúru Trnava. Sťažnosť má odkladný účinok. V zmysle § 
                 215 ods. 7 Trestného poriadku sa pokračuje v trestnom  stíhaní 
                 zastavenom podľa § 215 ods. 2 písm. a) Trestného poriadku, ak obvinený 
                 vyhlási do troch dní od doručenia uznesenia, že na  prejednaní veci trvá.  

Mgr. Martin Bednárik
prokurátor