Okresná prokuratúra Bratislava V 
Prokofievova 4, 851 01 Bratislava 5 	

Sp. zn. : 1 Pv 530/05/1105	Bratislava V, 12.2.2013
EEČ : 2-12-55-2013

U Z N E S E N I E

Trestná vec:	obvinený XXXXX 
Trestný čin:	týranie blízkej osoby a zverenej osoby podľa § 215 odsek 1 písmeno a Trestného zákona číslo 140/1961 Zbierky zákonov

Rozhodol: 	prokurátorka Okresnej prokuratúry Bratislava V
Podľa § 215 odsek 1 písmeno b Trestného poriadku zastavujem trestné stíhanie obvineného:
1.	XXXXX
	dátum narodenia: XXXXX
	trvalé bydlisko: XXXXX
asi od roku 1978 približne do mája 2005 aj Bratislave v byte na XXXXX  pod vplyvom alkoholu fyzicky napádal svoju manželku XXXXX, nar. XXXXX tak, že ju bil päsťami do oblasti hlavy, fackoval a spôsoboval modriny po celom tele, tieto fyzické útoky sprevádzal vyhrážkami, že ju zabije, pri tom jej vulgárne nadával, po čom musela vyhľadať lekárske ošetrenie a tiež odbornú pomoc v centre Nádej na Vavilovovej ulici č. 22, a napádal aj svoje deti XXXXX , nar. XXXXX a XXXXX, rod. XXXXX nar. XXXXX tým, že ich bil a fackoval, čím u poškodenej XXXXX, ako aj u poškodených XXXXX, nar. XXXXX a XXXXX, rod. XXXXX, nar. XXXXX spôsoboval strach a obavu o život,

lebo nie je tento skutok trestným činom a nie je dôvod na postúpenie veci
Odôvodnenie:
Vyšetrovateľ PZ vtedajšieho Okresného úradu justičnej polície v Bratislave V, uznesením pod sp. zn. XXXXX zo dňa XXXXX podľa § 163 ods.1 Trestného poriadku účinného do 31.12.2005 vzniesol obvinenie XXXXX pre trestný čin týrania blízkej osoby a zverenej osoby podľa § 215 ods. 1 písm. a) Trestného zákona účinného do 31.12.2005 na tom skutkovom základe ako je uvedené vo výroku tohto uznesenia.

	Dňa 21.01.2013 predložil vyšetrovateľ PZ tunajšej prokuratúre návrh na zastavenie trestného stíhania voči obvinenému XXXXX podľa § 215 ods. 1 písm. b) Trestného poriadku,  spolu so spisovým materiálom.

	Podľa § 215 ods. 1 písm. b) Trestného poriadku prokurátor zastaví trestné stíhanie, ak nie je tento skutok trestným činom a nie je dôvod na postúpenie veci.

Preskúmaním spisu som zistila, že v danej veci je odôvodnený postup podľa § 215 ods. 1 písm. b) Trestného poriadku.

Podľa § 3 ods. 1 Trestného zákona účinného do 31.12.2005 trestným činom je pre spoločnosť nebezpečný čin, ktorého znaky sú uvedené v tomto zákone.

Podľa § 215 ods. 1 písm. a) Trestného zákona účinného do 31.12.2005 trestný čin týrania blízkej osoby a zverenej osoby spácha ten, kto týra blízku osobu alebo osobu, ktorá je v jeho starostlivosti alebo výchove, spôsobujúc jej fyzické utrpenie alebo psychické utrpenie najmä bitím, kopaním, údermi, spôsobovaním rán a popálenín rôzneho druhu, ponižovaním, pohŕdavým zaobchádzaním, neustálym sledovaním, vyhrážaním, vyvolávaním strachu alebo stresu, násilnou izoláciou, citovým vydieraním alebo iným správaním, ktoré ohrozuje jej fyzické alebo psychické zdravie, alebo obmedzuje jej bezpečnosť. 

Podľa § 119 ods. 2 veta prvá Trestného poriadku za dôkaz môže slúžiť všetko, čo môže prispieť na náležité objasnenie veci a čo sa získalo z dôkazných prostriedkov podľa tohto zákona alebo podľa osobitného zákona. 
	Podľa § 119 ods. 2 Trestného poriadku za dôkaz môže slúžiť všetko, čo môže prispieť na náležité objasnenie veci a čo sa získalo z dôkazných prostriedkov podľa tohto zákona alebo podľa osobitného zákona. Dôkaznými prostriedkami sú najmä výsluch obvineného, svedkov, znalcov, posudky a odborné vyjadrenia, previerka výpovede namieste, rekognícia, rekonštrukcia, vyšetrovací pokus, obhliadka, veci a listiny dôležité pre trestné konanie, oznámenie, informácie získané použitím informačno-technických prostriedkov alebo prostriedkov operatívno-pátracej činnosti.
Podľa § 2 ods. 10 Trestného poriadku orgány činné v trestnom konaní postupujú tak, aby bol zistený skutkový stav veci, o ktorom nie sú dôvodné pochybnosti, a to v rozsahu nevyhnutnom na ich rozhodnutie. Dôkazy obstarávajú z úradnej povinnosti. Právo obstarávať dôkazy majú aj strany. Orgány činné v trestnom konaní s rovnakou starostlivosťou objasňujú okolnosti svedčiace proti obvinenému, ako aj okolnosti, ktoré svedčia v jeho prospech, a v oboch smeroch vykonávajú dôkazy tak, aby umožnili súdu spravodlivé rozhodnutie.
Podľa § 2 ods. 12 Trestného poriadku orgány činné v trestnom konaní a súd hodnotia dôkazy získané zákonným spôsobom podľa svojho vnútorného presvedčenia založeného na starostlivom uvážení všetkých okolností prípadu jednotlivo i v ich súhrne nezávisle od toho, či ich obstaral súd, orgány činné v trestnom konaní alebo niektorá zo strán.

Preskúmaním spisového materiálu som zistila, že skutok sa, čo do okolností (konania) stal tak, ako je popísaný v skutkovej vete tohto uznesenia, avšak tento nenapĺňa všetky formálne znaky predpokladané v skutkovej podstate trestného činu týrania blízkej osoby a zverenej osoby podľa § 215 ods. 1 písm. a) a to najmä obligatórne znaky kladené na objektívnu stránku skutkovej podstaty daného trestného činu  spočívajúcu v spôsobenom následku trestného činu, čím nemožno v konaní obvineného vidieť páchanie trestného činu.

Obvinený XXXXX  pri svojom výsluchu skutok kladený mu za vinu v plnom rozsahu poprel a k veci v podstate uviedol, že sem tam sa s manželkou pohádali, občas padli aj nejaké facky, ale bolo to vzájomné. Aj ona ho fackala, alebo ho zbila metlou či papučou. Nikdy ju však neudrel päsťou alebo niečím iným. Nikdy ju nezbil tak, že by musela vyhľadať lekárske ošetrenie. Hádky neboli časté. Keď ho bola v júni na polícii udať, tak išiel na políciu aj on. Policajti vtedy videli, že nemá vypité. Tiež nebil ani deti. Ako vyrastali a urobili niečo zlé, tak im dal na zadok, ale nikdy ich nezbil tak, že by mali následky. Myslí si, že všetko je v súvislosti s tým, že ho chceli dostať z bytu. Pri ďalšej výpovedi odmietol vypovedať. Uviedol len, že od roku 2006 je rozvedený s poškodenou. 

Poškodená  XXXXX, bývalá manželka obvineného sa po vznesení obvinenia vyjadrila k spolužitiu s obvineným od roku 1972 až do času rozvodu. K rozhodnému obdobiu uviedla, že uviedla, že  obvinený chodil po krčmách, bol často opitý. Keď ho niekto nahneval, tak ju bil po hlave, nadával jej. Nemal problém rozbíjať nábytok, či hodiť po nej pohár. Viackrát zbil aj deti. Bol vždy agresívny, 30 rokov znášala toto manželstvo, ďalej to už nevedela vydržať. Bola aj u lekára. Neprispieval jej na stravu, ale chcel, aby varila. V roku 2005 vyhľadala pomoc v Centre Nádej, kde potom chodila na konzultácie. Po podaní trestného oznámenia v roku 2005 podala žiadosť o rozvod, pričom od rozvodu obvineného nevidela, nestretávali sa a dal jej pokoj.
 
Poškodený XXXXX, syn obvineného, po vznesení obvinenia uviedol, že  keď mal 15-16 rokov, tak ho obvinený prvý krát vážnejšie napadol. Chcel vtedy chrániť mamu. Keď bol obvinený opitý, tak im všetkým nadával a často ich aj fyzicky napádal. Keď sa presťahovali do Bratislavy, tak sa to zhoršilo. Okrem neho napádal aj mamu, udieral ju do hlavy ako aj po celom tele. Zhoršilo sa to potom , ako si našiel frajerku, ktorú si priviedol aj domov. Pamätá si, že ho napadol aj v roku 2005, keď prišiel opitý za ním do izby a chcel zapnúť televízor.  Keďže on už spal, nechcel mu to umožniť, preto ho obvinený udrel asi dva krát do hlavy, vytiahol z postele a začal naháňať. Takto sa správal aj inokedy, až do rozvodu rodičov v roku 2005. Od rozvodu sa ich vzťah ukľudnil. 

Poškodená XXXXX, rod. XXXXX po vznesení obvinenia uviedla, že keď sa narodila, bývali v Stupave. Potom sa presťahovali do Bratislavy, pričom správanie obvineného sa zhoršilo. Keď prišiel opitý domov, býval agresívny. Jeho útoky sa začínali hádkou, ktorú vyprovokoval, potom to prerástlo do bitky. Slovne napádal najmä mamu a brata, ju menej, jedine, keď sa ich zastala. Keď napadol jej mamu, tak ju udieral po hlave, po celom tele. Mala často aj modriny, bola viackrát u lekára. Keď bol rozčúlený, tak po nich hádzal aj veci, raz do nej hodil dózu zo zákuskami. Neskoršie, keď sa vydala, tak chodila k rodičom len na návštevu. Obvineného agresívne správanie sa prejavovalo denne. Kvôli nočným hádkam nevedeli spať. 
Pri konfrontácii medzi obvineným a pošk. XXXXX a pošk. XXXXX, všetci využili svoje právo a odmietli ku skutku vypovedať.    

Na skúmanie duševného stavu obvineného boli do konania pribratí dvaja znalci z odboru zdravotníctvo a farmácia, odvetvie psychiatria XXXXX – XXXXX a XXXXX ktoré v závere znaleckého posudku uviedli, že u obvineného sa prejavujú príznaky veľmi simplexnej osobnosti, s úzkou záujmovou oblasťou, zameranie na seba a svoje potreby, nedostatočná citlivosť a ľahostajnosť voči potrebám iných ľudí, čo sú trvalé charakteristiky osobnosti. V minulosti zistili zneužívanie alkoholu. Obvinený v čase spáchania skutku netrpel žiadnou psychickou poruchou, ktorá by mu bránila rozpoznať protiprávnosť svojho konania a svoje konanie ovládať. Situačne mohlo prísť k prechodnému zníženiu ovládacích schopností, ale len vplyvom požitých alkoholických nápojov. Je schopný chápať zmysel trestného konania. 

Znalec XXXXX z odboru psychológia, odvetvia klinická psychológia dospelých v závere svojho znaleckého posudku vypracovaného na poškodených, ako aj v jeho dodatku uviedol, že poškodená XXXXX je schopná správne vnímať a reprodukovať udalosti. Nemá sklon k zveličovaniu a dramatizovaniu. Konfabulácie vylúčil. Poškodená má podľa znalca podpriemerné intelektové schopnosti, čo predurčuje pri adaptalite  k riešeniu prevažne bezprostredných udalostí. V tomto zmysle pristupovala poškodená aj k chronickému popíjaniu obvineného. Voči obvinenému sa dokázala čiastočne brániť, pomocou syna, resp. zavolaním pomoci. Znalec nezistil u poškodenej XXXXX od inkriminovaných udalostí vznik či rozvoj významnej psychickej zmeny, či poruchy. Z psychologického hľadiska podľa znalca nemožno hovoriť o týraní poškodenej XXXXX. Netrpí príznakmi duševnej poruchy, resp. syndrómom týranej osoby. K poškodenému XXXXX uviedol, že intelektový potenciál je na dolnej hranici pásma priemeru, intelektové schopnosti poškodenej XXXXX sú v pásme priemeru, bez špecifických porúch intelektu. Ani u jedného nezistil sklony k zveličovaniu ani konfabulácie. Znalec uviedol, že obe posudzované osoby vyrastali v konfliktnom a sociálno – patologickom prostredí pri alkoholizme obvineného. Konanie obvineného nezanechalo žiadne relevantné následky na psychickom zdraví týchto poškodených. Všetci poškodení prežívali psychologický stres, avšak ich vzájomná solidarita, citová podpora ako i ochrana zabránili k vzniku porúch na psychickom zdraví. Ani jeden z poškodených netrpí syndrómom týranej osoby, nenarušili sa ich psychologické predpoklady v citovej, interpesonálnej ani pracovnej oblasti. 
V doplnku k znaleckému posudku znalec uviedol, že z psychologického hľadiska sa nejednalo o týranie blízkej a zverenej osoby. U žiadneho z poškodených nie sú naplnené všetky aspekty vo vymedzenom čase, vzhľadom i na skutočnosť, že osoby sa vedeli čiastočne brániť, uzatvorili koalíciu a dokázali brániť obvinenému v čase jeho konfliktného správania a navyše motivácia k trestnému oznámeniu bola motivovaná rozvodovým konaním  a extramatrimoniálnym vzťahom obvineného. XXXXX, ako aj jej deti sa nestotožňovali s obvineným, boli autonómne v konaní a myslení, nerozvinula sa u nich špecifická prechodná či chronická duševná porucha. Pociťovali konanie obvineného ako psychologický stres, nie sú však týranými osobami.  

Týraním je zlé zaobchádzanie so zverenou osobou, ktoré sa vyznačuje vyšším stupňom hrubosti a bezcitnosti a určitou trvalosťou, ktoré táto osoba pociťuje ako ťažké príkorie. Nemusí ísť o dlhšie alebo dlhší čas trvajúce konanie. Nevyžaduje sa, aby u zverenej osoby vznikli následky na zdraví, musí ísť však o konanie, ktoré týraná osoba pociťuje ako ťažké príkorie. 

Pod pojmom fyzické alebo psychické  utrpenie treba rozumieť taký stav, ktorý sa vyznačuje telesnými alebo duševnými bolesťami, ktoré ovplyvňujú obvyklý spôsob života týranej osoby a netrvajú celkom krátky, prechodný čas.  

Pre naplnenie formálnych znakov objektívnej stránky skutkovej podstaty trestného činu týrania blízkej osoby a zverenej osoby podľa § 215 ods. 1 písm. a) Trestného zákona účinného do 31.12.2005 sa vyžaduje, aby páchateľ v príčinnej súvislosti so svojím protiprávnym správaním (kopanie, bitie, ...) spôsobil fyzické utrpenie alebo psychické utrpenie u poškodenej osoby, z čoho možno vyvodiť záver, že nie každé, i dlhotrvajúce kopanie či bitie ..., nemusí automaticky viesť k vyvodeniu trestnoprávnej zodpovednosti za spáchanie trestného činu týrania blízkej osoby a zverenej osoby podľa § 215 ods. 1 písm. a), Trestného zákona účinného do 31.12.2005, ak nedošlo k predpokladanému následku - pôsobeniu fyzického utrpenia alebo psychického utrpenia. Teda v prípade, že páchateľ svojím činom nespôsobil daný následok, nemožno hovoriť o spáchaní trestného činu týrania blízkej osoby a zverenej osoby.
 
Ako vyplýva z preukázaného stavu konania o spáchanom skutku, najmä z výpovede poškodenej XXXXX, poškodených XXXXX a XXXXX a zo záverov znaleckých posudkov, konaním obvineného  XXXXX nebolo u poškodených spôsobené také fyzické či psychické utrpenie, ktoré možno subsumovať pod trestnoprávnu zodpovednosť spočívajúcu v spáchaní trestného činu týrania blízkej osoby a zverenej osoby podľa § 215 ods. 1 písm. a) Trestného zákona účinného do 31.12.2005.

Vzhľadom k vyššie uvedenému musím potom skonštatovať, že konaním obvineného XXXXX neboli naplnené všetky formálne znaky skutkovej podstaty trestného činu týrania blízkej osoby a zverenej osoby podľa § 215 ods. 1 písm. a) Trestného zákona účinného do 31.12.2005 a teda v tejto veci nejde o daný trestný čin.

Taktiež som dospela k záveru, že vyššie uvedené konanie obvineného nevykazuje ani zákonné znaky inej skutkovej podstaty trestného činu uvedeného v osobitnej časti trestného zákona. 

Podľa § 49 ods. 1písm. d) zákona č. 372/1990 Zb. o priestupkoch v znení neskorších predpisov sa priestupku proti občianskemu spolunažívaniu dopustí ten, kto  úmyselne naruší občianske spolunažívanie vyhrážaním ujmou na zdraví, drobným ublížením na zdraví, nepravdivým obvinením z priestupku, schválnosťami alebo iným hrubým správaním.
Podľa § 20  zákona č. 372/1990 Zb. o priestupkoch v znení neskorších predpisov (Zánik zodpovednosti za priestupok) priestupok nemožno prejednať, ak od jeho spáchania uplynuli dva roky; nemožno ho tiež prejednať, prípadne uloženú sankciu alebo jej zvyšok vykonať, ak sa na priestupok vzťahuje amnestia.

Na základe  zdokumentovaných skutočností je nutné uviesť, že v danej veci konanie obvineného XXXXX  napĺňa znaky skutkovej podstaty  priestupku proti občianskemu spolunažívaniu podľa § 49 ods. 1 písm. d) zákona č. 372/1990 Zb.  o priestupkoch  v znení neskorších predpisov.
Avšak vzhľadom k tomu, že došlo k uplynutiu 2-ročnej premlčacej doby od spáchania priestupku, nie je možné vec postúpiť Obvodnému úradu XXXXX na ďalšie konanie v zmysle zákona o priestupkoch, nakoľko príslušný orgán už nemôže vec prejednať, a teda postúpenie veci neprichádza do úvahy.

S poukazom na uvedené skutočnosti som rozhodla tak, ako je konštatované vo výrokovej časti tohto uznesenia.

Toto rozhodnutie nie je prekážkou toho, aby sa poškodení prostredníctvom občiansko-súdneho konania domáhali náhrady škody od obvineného XXXXX. 

Vzhľadom na uvedené bolo potrebné rozhodnúť tak, ako je uvedené vo výrokovej časti tohto uznesenia .
Poučenie:
Proti tomuto uzneseniu je prípustná sťažnosť, ktorú možno podať u prokurátora okresnej prokuratúry do troch dní od oznámenia uznesenia. Sťažnosť má odkladný účinok. (§ 185 a nasl. Tr. por.)

Mgr. Monika Holzerová
prokurátorka