Okresná prokuratúra Prešov 
Masarykova 16, 080 97 Prešov 	

Sp. zn. : 1 Pv 159/10/7707	Prešov, 13.5.2013
EEČ : 2-58-210-2013

U Z N E S E N I E

Trestná vec:	obvinený XXXXX a spol. 
Prečin:	výtržníctvo formou spolupáchateľstva podľa § 9 ods. 2 k § 202 ods. Tr. zákona, účinného do 31.12.2005

Rozhodol: 	prokurátorka Okresnej prokuratúry Prešov
Podľa § 215 odsek 1 písmeno b Trestného poriadku zastavujem trestné stíhanie obvinených:
1.	XXXXX
	dátum narodenia: XXXXX
	trvalé bydlisko: XXXXX
2.	XXXXX
	dátum narodenia: XXXXX
	trvalé bydlisko: XXXXX
na tom skutkovom základe, že dňa 19.03.2004 v čase okolo 18.50 hod. v hostinci „XXXXX na ul. XXXXX v XXXXX počas prevádzky na mieste verejnosti prístupnom sa spoločným konaním pod vplyvom alkoholu dopustili hrubej neslušnosti tým, že podišli k výčapnému pultu, kde po krátkom obťažovaní obsluhujúceho personálu boli na svoje správanie upozornení zákazníkom XXXXX z Prešova, na čo zareagovali tak, že XXXXX sotil XXXXX o stenu a následne obidvaja začali hádzať po ňom stoličky, ktoré ho však nezasiahli, pričom došlo k poškodeniu dvoch stoličiek, čím tak majiteľovi pohostinstva XXXXX z Prešova spôsobili škodu vo výške  59,75 € (1.800.- Sk) 

lebo nie je tento skutok trestným činom a nie je dôvod na postúpenie veci

Odôvodnenie:

Uznesením policajného orgánu PZ OO PZ XXXXX - XXXXX pod sp. zn. ČVS:OXXXXX zo dňa 19.3.2004 bolo začaté trestné stíhanie pre trestný čin výtržníctvo podľa § 202 ods. 1 Trestného zákona účinného do 31.12.2005 a následne uznesením policajného orgánu OO PZ XXXXX - XXXXX pod ČVS:OXXXXX zo dňa 25.06.2004 bolo XXXXX a XXXXX vznesené obvinenie za trestný čin výtržníctva formou spolupáchateľstva podľa § 9 ods. 2 k § 202 ods. 1 Trestného zákona na tom skutkovom základe, ako je to uvedené vo výrokovej časti predmetného uznesenia.  Uvedená trestná vec bola dňa 14.12.2012 z dôvodu vecnej príslušnosti odstúpená na OR PZ OKP XXXXX, odkiaľ bol dňa 19.4.2013 na tunajšiu prokuratúru zaslavý vyšetrovací spis ČVS:XXXXX s návrhom na zastavenie trestného stíhania.
	
V uvedenej veci boli v priebehu prípravného konania vypočutí obvinení XXXXX a XXXXX, svedok-poškodený XXXXX, svedok - poškodený XXXXX, svedkovia XXXXX, XXXXX a  XXXXX, taktiež bola vykonaná obhliadka miesta činu, zabezpečené vyčíslenie škody od poškodeného XXXXX a správy a charakteristiky na obvinených.
	
Trestné stíhanie v uvedenej veci bolo tri krát prerušené, nakoľko pre neprítomnosť obvinených nebolo možné vec náležite objasniť. Keď pominuli dôvody prerušenia trestného stíhania, bolo v trestom stíhaní pokračované. 

	Obvinený XXXXX vo svojich výpovediach  uvádzal, že v inkriminovanom čase bol v pohostinstve XXXXX s kamarátmi XXXXX a XXXXX. Pri jednom stole sa vyvinul nejaký problém, on však nevedel kvôli čomu, nemal s tým nič spoločné. V pohostinstve boli mladší chlapci, ktorí mali problém s personálom a keď si on chcel niečo objednať, čašníčka ho neobslúžila, preto jej vulgárne vynadal a po chvíli odišiel so svojou partiou von pred pohostinstvo, kde ho zadržala hliadka polície a spolu s ním zadržali aj nejakého XXXXX, ktorého on osobne nepozná. Poprel, že by v pohostinstve niekoho fyzicky napadol, resp. do niekoho sotil, alebo že by hádzal stoličky. 
	
Z výsluchu obvineného XXXXX vyplynulo, že na bližší dátum skutku si nepamätá, ale niekedy v apríli 2004 bol s XXXXX a s ďalšími, ktorých mená už nevedel uviesť, v pohostinstve XXXXX, došli tam niekedy večer, pričom najprv popíjali v parku a potom šli do pohostinstvo XXXXX takže keď tam došli, mal už dosť vypité. Čo sa stalo po ich príchode do tohto pohostinstva, si nepamätá, udalosti začal vnímať  až keď bol na OO PZ XXXXX - XXXXX Na to, že mal v pohostinstve hádzať stoličky, si pre v tom čase požitý alkohol vôbec nespomína, bol vtedy opitý a ani si nespomína, či niekto iný hádzal stoličky, prípadne kto incident začal.
	
Svedok-poškodený XXXXX bol taktiež k veci viac krát vypočutý, podľa jeho vyjadrenia incident v pohostinstve XXXXX  začal tým, že kázal chlapcom, ktorí tam v tom čase boli, aby zasvietili svetlo, nakoľko vo výčape bolo dosť tma a keď sa vracal od výčapného pultu  k stolu, kde predtým sedel, niekto do neho strčil, avšak nevidel, lebo bola tma. Chlapcom povedal, aby išli preč a vrátil sa k stolu - bolo ich asi päť, práve odchádzali, pričom jeden z nich sa ho spýtal, či sa chce biť, na čo on odpovedal, že áno. Oni sa vrátili a začali po ňom hádzať stoličky, pričom tieto stoličky hádzali najmenej dvaja z tej skupiny. On sedel a uhýnal sa stoličkám, žiadna ho netrafila. Potom celá skupinka odišla preč. Nikoho z tej skupiny nepoznal a keďže ich vtedy videl po prvý krát, určite by ich pre odstup času ani neopoznal.    Podľa vyjadrenia poškodeného mali tí chlapci požitý alkohol, pričom on vtedy vypil dve pivá. 
	
Poškodený XXXXX, ktorý v r. 2004 bol prevádzkovateľom hostinca XXXXX, nebol priamym svedkom incidentu, ktorý sa odohral inkriminovaného dňa, v tom čase sa v pohostinstve nenachádzal a obsluhujúci personál  mu telefonicky oznámil, že v hostinci došlo k výtržnosti a napadnutiu zákazníka. Keď vtedy prišiel do hostinca, už tam bola polícia a pri obhliadke zistil, že niekto rozbil 2 kusy stoličiek, pričom mu bolo povedané, že jeden zákazník napadol iného zákazníka pri výčape a že niekto začal hádzať stoličky po hostinci, ktoré sa v dôsledku toho rozbili. Rozbitím stoličiek mu vznikla škoda v tom čase vo výške cca 1800.- Sk. Zároveň po poučení prehlásil, že náhradu škody si nežiada, nakoľko škoda vzniknutá rozbitím dvoch stoličiek je minimálna. 
	Z výsluchu svedka XXXXX zo dňa 15.4.2004 je zrejmé, že inkriminovaného dňa bol v uvedenom pohostinstve s kolegom XXXXX, prezývaným XXXXX, nakoľko tento mal uvedeného dňa meniny. Keď sa vrátil z toalety, XXXXX sa rozprával s jedným chlapcom, ktorý tam bol s partiou  ďalších chlapcov a ten chlapec ho vyzýval, či sa chcel biť. On aby zabránil konfliktu, začal XXXXX odtláčať od tejto partie a následne začali „lietať“ stoličky, avšak ani jeho, ani XXXXX žiadna stolička netrafila. Nevedel označiť, ktorí z partie chlapcov hádzali stoličky. Celý konflikt trval krátko a všetci sa pobrali z pohostinstva preč. Po chvíli prišla polícia a obsluhujúci personál policajtom označil výtržníkov. Podľa popisu svedka XXXXX bol ten, čo vyzýval XXXXX na bitku vyššej silnejšej postavy, mal krátke tmavšie vlasy, jeho podrobnejší popis uviesť nevedel a nevedel popísať ani ostatných z partie chlapcov, nikoho z nich nepoznal po mene.
	Pri ďalšom výsluchu dňa 18.3.2013 si svedok XXXXX pre odstup času na podrobnosti vyšetrovaného skutku už nespomenul, odvolal sa na svoju predošlú výpoveď. 
	
XXXXX, ktorá v r. 2004 pracovala brigádnicky v hostinci XXXXX ako obsluha výčapu, k predmetnej veci pri prvom výsluchu dňa 19.3.2004 uviedla, že uvedeného dňa, t.j. 19.3.2004, kedy v čase o 18.50 hod. prišli do hostinca asi 12 mužov vo veku 25 - 30 rokov, ktorých nepoznala,  dvaja z nich prišli k nej ku pultu a chceli si objednať, stále dookola opakovali, že si chcú objednať, im ako obsluhe nadávali, pričom ostatní z partie si sadli k stolom. Týchto mužov popísala, že jeden z nich bol silnejšej postavy, nakrátko ostrihaný mal oblečenú bielu vetrovku a asi modré nohavice, vysoký bol asi 180 cm, druhý z nich bol vysoký asi 170 cm, štíhlej postavy, nakrátko ostrihaný, na hlave mal šiltovku a náušnicu asi v pravom uchu. Keď prišiel XXXXX, o ktorom vie, že sa volá XXXXXXXXXX ale jeho priezvisko nevie  a opýtal sa, čo sa deje, ten muž silnejšej postavy ho sotil a „XXXXX“ narazil o stenu, pričom ona už išla volať políciu, kde počas toho počula, ako padajú stoličky, no nikoho nevidela, kto ich hádzal. Po vyjdení z baru  videla, že sú rozbité dve stoličky. Pri výsluchu dňa 18.3.2013 zopakovala uvedené skutočnosti s tým, že pre odstup času tých mužov, ktorí napadli XXXXX už nevedela popísať. Taktiež uviedla, že inkriminovaného dňa oznámila policajnej hliadke, ktorá tam prišla, že uvedená partia ktorá začala výtržnosť, odišla po ulici XXXXX Policajná hliadka sa po chvíli vrátila a priviedli so sebou dvoch z tej skupinky a pýtali sa jej, či sú to oni, čo im potvrdila. Na záver uviedla, že presnejšie sa k tomu vyjadrila vo svojej predošlej výpovedi. Kto z tej partie hádzal v bare stoličky, to uviesť nevedela.  
	
XXXXX, ktorá inkriminovaného dňa taktiež pracovala v uvedenom hostinci ako obsluhujúci personál, dňa 6.4.2004 vypovedala, že do hostinca prišla partia chlapcov vo veku po dvadsiatke v podnapitom stave, sadli si k stolu pri dverách a hlučne sa zabávali. Dvaja z tej partie, z ktorých jedného z videnia poznala a ako so zákazníkom s ním nemala dobré skúsenosti, lebo sa k obsluhe správal drzo a arogantne, prišli k pultu a chceli si objednať, pričom im kolegyňa XXXXX povedala, že musia chvíľu počkať, oni však trvali na to, aby ich hneď obslúžila, začali do nej zapárať. Potom k pultu pristúpil jeden zo stálych zákazníkov, prezývaný „XXXXX a tento sa ich zastal, pýtal sa, čo sa deje, na čo ho ten silnejší a vyšší oboma rukami silno sotil do oblasti ramien, po čom padol dozadu a zastavil sa až na okne. Kolegyňa hneď išla volať políciu. T6en silnejší muž potom napadol XXXXX tak, že ho udieral rukami do tváre a taktiež zobral do ruky dve stoličky, ktoré po ňom hodil, avšak nevedela uviesť, čo ho nimi trafil a tieto stoličky sa zlomili. Niekto z tej partie potom zhodil zo stola popolníky, avšak svedkyňa nevedela uviesť, kto to bol. Taktiež menovaná popísala útočníkov, ten čo to začal bol silnejšej postavy, vysoký okolo 180 cm, nakrátko ostrihaný, mal tmavšie vlasy a výraznú medzeru medzi prednými zubami. Oblečenú mal bielu bundu a rifle. Ten druhý, ktorý s ním bol pri výčape, bol nižšej postavy, mal asi blond vlasy, alebo svetlé, na krku mal nejaké tetovanie, pričom týchto na mieste označila policajtom. XXXXX nebolo možné k veci opätovne vypočuť, nakoľko táto sa dlhodobo zdržiava v Kanade, v meste Toronto a rodina na ňu nemá žiaden kontakt.                   
	
Na základe takto vykonaného dokazovania je nutné konštatovať, že skutočnosti, ktoré vo svojich výpovediach uviedli svedkovia a poškodení pred vznesením obvinenia XXXXX a XXXXX, už pri ďalších výsluchoch nedokázali tak podrobne popísať, nakoľko si to pre značný odstup času nepamätali. Výsluchmi sa podarilo preukázať, že obaja obvinení sa správali urážlivo k obsluhe a jeden z nich - XXXXX sotil do poškodeného XXXXX. Kto hádzal do neho stoličky, sa zistiť nepodarilo. Taktiež žiaden zo svedkov nevidel, že by poškodeného XXXXX mal niekto aj udierať do tváre, dokonca ani sám poškodený netvrdí, že ho niekto udrel, nežiada náhradu škody, nakoľko mu žiadna nevznikla ani potrestanie páchateľov. Rovnako tak poškodený XXXXX nežiada od páchateľov náhradu škody, nakoľko táto bola minimálna.
 
Vzhľadom na vyššie uvedené je zrejmé, že konaním páchateľov neboli naplnené pojmové znaky skutkovej podstaty prečinu výtržníctva formou spolupáchateľstva podľa § 9 ods. 2 k  § 202 ods. 1 Trestného zákona účinného do 31.12.2005, ani iného trestného činu a ich konanie by bolo možné kvalifikovať ako priestupok proti občianskemu spolunažívaniu. 
     
Podľa ustanovenia §-u 202 ods. 1 Trestného zákona účinného do 31.12.2005 sa postihuje hrubá neslušnosť alebo výtržnosť páchaná verejne alebo na mieste verejnosti prístupnom.  

Hrubá neslušnosť - konanie, ktoré porušuje závažným spôsobom zásady občianskej morálky (napr. zhanobenie historickej alebo kultúrnej pamiatky, hrobu alebo iného pietneho miesta, hrubé narušenie slávnostného zhromaždenia alebo náboženského obradu, vykonaním pohlavného styku, exhibicionizmu alebo iných sexuálnych patologických praktík na takom mieste a pod.). Predpokladá sa konanie závažnejšej povahy, nestačí preto neslušnosť menšieho významu. Tým sa hrubá neslušnosť svojou intenzitou približuje výtržnosti.  

Výtržnosť - konanie, ktoré závažným spôsobom narušuje verejný kľud a poriadok a je preň typický zjavne neúctivý a nedisciplinovaný postoj páchateľa k zásadám občianskeho spolužitia. Ide spravidla o násilný alebo slovný prejav takého charakteru, že hrubo uráža, vzbudzuje obavy o bezpečnosť zdravia, majetku alebo výrazne znižuje vážnosť väčšieho počtu osôb súčasne prítomných (R 44/1990).  

Záver, že čin bol spáchaný verejne preto, že bol spáchaný aspoň pred dvoma osobami, je možný iba vtedy, ak aspoň dve osoby rozdielne od páchateľa boli pri spáchaní trestného činu súčasne prítomné.  

Miesto verejnosti prístupné je každé miesto, na ktoré má prístup širší okruh ľudí individuálne neurčených (otvorený, ale aj uzavretý priestor). Nemusí ísť o miesto prístupné komukoľvek, stačí, že ide o miesto prístupné, aj keď len niektorým osobám (napr. škola). Miestom verejnosti prístupnom nie je súkromný byt ani iné priestory, ktoré nie sú voľne prístupné verejnosti, a to ani vtedy, ak je možno výtržnícky prejav (napr. otvoreným oknom) vidieť a počuť.  

Okrem formálnej stránky sa pri trestnom čine vyžaduje, aby konaním páchateľa bol naplnený aj zákonom požadovaný stupeň nebezpečnosti činu pre spoločnosť. 
Podľa § 3 ods. 1 Trestného zákona účinného do 31.12. 2005 trestným činom je pre spoločnosť nebezpečný čin, ktorého znaky sú uvedené v Trestnom zákone.

Podľa § 3 ods. 2  Trestného zákona účinného do 31.12. 2005 čin, ktorého stupeň nebezpečnosti pre spoločnosť je nepatrný, nie je trestným činom, aj keď ináč vykazuje znaky trestného činu. Stupeň nebezpečnosti činu pre spoločnosť je podľa ods. 4 určovaný najmä významom chráneného záujmu, ktorý bol činom dotknutý, spôsobom vykonania činu a jeho následkami, okolnosťami, za ktorých bol čin spáchaný, osobou páchateľa, mierou jeho zavinenia a jeho pohnútkou. 

Záujem, ktorý je chránený Trestným zákonom účinným do 31.12. 2005, pri trestných činoch podľa § 197a ods. 1 a § 202 ods. 1 Trestného zákona účinného do 31.12.2005, je ochrana pred konaním hrubo narušujúcim občianske spolužitie, kde v tomto prípade konanie smerovalo proti tomuto záujmu, nie však v takej miere ako to Trestný zákon vyžaduje. 

Pri posudzovaní konania páchateľa treba prihliadať aj na okolnosti za akých sa konanie uskutočnilo, aké nebezpečenstvo činom hrozilo a nemenej dôležitá je aj samotná osoba páchateľa.   			

Keďže spoločenská nebezpečnosť je jedným z rozhodujúcich znakov pre určenie, či určité konanie je alebo nie je trestným činom, v tomto prípade nebol naplnený materiálny znak, t.j. zákonom požadovaný stupeň spoločenskej nebezpečnosti konania páchateľa.

V prípade konania XXXXX a XXXXX sa javí zodpovednosť za priestupok proti občianskemu spolunažívaniu podľa § 49 ods.- 1 písm. d) Zákona o priestupkoch, avšak objektívna lehota na prejednanie priestupku, vzhľadom na dobu jeho spáchania už uplynula, preto bolo potrebné rozhodnúť tak, ako je to uvedené vo výrokovej časti tohto uznesenia, čím jeho vydanie považujem za dostatočne odôvodnené. 

Poučenie:
Proti tomuto uzneseniu je prípustná sťažnosť, ktorú možno podať u prokurátora okresnej prokuratúry do troch dní od oznámenia uznesenia. Sťažnosť má odkladný účinok. (§ 185 a nasl. Tr. por.)

JUDr. Miriam Timková
prokurátorka