Okresná prokuratúra Námestovo 
Hviezdoslavovo námestie 213, 029 01 Námestovo

Sp. zn. : Pv 96/10/5507	Námestovo, 3.5.2013
EEČ : 2-41-67-2013

U Z N E S E N I E

Trestná vec:	obvinený XXXXX 
Trestný čin:	vydieranie podľa § 235 odsek 1 Trestného zákona číslo 140/1961 Zbierky zákonov v znení zákona číslo 227/2005 Zbierky zákonov

Rozhodol: 	prokurátor Okresnej prokuratúry Námestovo
Podľa § 215 odsek 1 písmeno b Trestného poriadku zastavujem trestné stíhanie obvineného:
1.	XXXXX
	dátum narodenia: XXXXX
	miesto narodenia: XXXXX
	rodné priezvisko: XXXXX
	trvalé bydlisko: XXXXX
	stíhaného na tom skutkovom základe, že dňa 05. 04. 2005 okolo 10.00 hod. vošiel do chodby rodinného domu v XXXXX č. XXXXX, vyvolal majiteľa XXXXX, ktorému tvrdil, že odcudzil 20.000,- Sk (663,88 Eur), z herne XXXXX, keď to XXXXX poprel, XXXXX ho napadol tak, že ho opakovane udieral dlaňami do tváre bez spôsobenia zranenia, následne po výzve XXXXX opustil dom a pri odchode  XXXXX povedal, že sa hodinu sa vráti po tých 20.000,- Sk (663,88Eur),

lebo nie je tento skutok trestným činom a nie je dôvod na postúpenie veci

Odôvodnenie:
	Policajný orgán Okresného riaditeľstva PZ v Dolnom Kubíne, Odboru skráteného vyšetrovania, uznesením sp. zn. ORP-539/1-OSV-DK-2005 zo dňa 15. 05. 2005 podľa § 163 ods. 1 Trestného poriadku účinného do 01. 01. 2006 , vzniesol obvinenie XXXXX pre skutok právne kvalifikovaný ako trestný čin porušovania domovej slobody podľa § 238 ods. 1 Trestného zákona účinného do 01. 01. 2006 a trestný čin vydierania podľa § 235 ods. 1 Trestného zákona účinného do 01. 01. 2006.

	Z dôvodu neprítomnosti poškodeného XXXXX a svedka XXXXX bolo trestné stíhanie opakovane prerušené. Svedka poškodeného XXXXX sa podarilo  vypočuť až 13. 02. 2013, dovtedy bolo k dispozícií len jeho trestné oznámenie. Týmto úkonom bolo zároveň vyšetrovanie po vecnej stránke ukončené, pričom konštatujem, že nie sú dané podmienky na postavenie obvineného pred súd, keďže skutok, ktorý je predmetom trestného stíhania, tak ako bol postupne ustálený, nevykazuje znaky trestného činu. 

	XXXXX vo svojej výpovedi uviedol, že 05. 04. 2005 bol spoločne s majiteľom herne VIX XXXXX XXXXX v obci XXXXX u XXXXX, pretože 2 alebo 3 dni pred tým, boli v herni odcudzené peniaze v sume 15.000,- Sk, mali na XXXXX podozrenie a išli sa ho opýtať. Po príchode do XXXXX stretli na dvore matku poškodeného, ktorá im potvrdila, že syn je doma, pustila ich do dvora a išli k domu. Vyšiel XXXXX, ktorému obvinený povedal, aby vrátil ukradnuté peniaze, potom to nebudú hlásiť na polícii. Na to poškodený povedal, že nič nezobral a o ničom nevie, tak sa zobrali a odišli preč. Počas rozhovoru obvinený stal pred dverami, nebol ani len v chodbe domu, poškodeného neudrel, ani sa mu nevyhrážal. Počas rozhovoru nikoho v dome neregistroval, vidieť ich musela matka XXXXX, ktorá bola vo dvore.

	Svedok poškodený XXXXX uviedol, že niekedy na jar v roku 2005 bol doma v XXXXX a počul niekoho klopať na vchodové dvere. Mama ich otvorila a svedok počul ako sa naňho pýta XXXXX. Matka ho prišla zavolať, tak vyšiel z izby a pristúpil k XXXXX, ktorý ho obvinil, že ukradol peniaze z kasy v herni v XXXXX, kde obvinený pracoval. Svedok mu odpovedal, že peniaze nevzal, na čo XXXXX vstúpil do domu a udrel ho dlaňou pravej ruky do ľavej strany hlavy. Po tomto sa ho svedok pýtal, odkiaľ má také informácie a obvinený mu odvetil, že mu to niekto povedal. Celý incident prebiehal v priestore chodby rodinného domu, kde ho obvinený následne znova napadol a udieral dlaňami do hlavy, čomu sa svedok bránil. Matka XXXXX začala kričať po obvinenom, nech prestane a opustí dom, načo obvinený nereagoval a pokračoval vo fyzickom napádaní. Po dvoch alebo troch minútach opustil dom s tým, že ak mu svedok nedá do hodiny 20.000,- Sk, tak mu fyzicky ublíži. Po odchode XXXXX svedkov brat Martin privolal políciu. 
	Poškodený vo svojom trestnom oznámení popísal danú situáciu čiastočne odlišne, keď uviedol, že potom čo na obvineného zakričal jeho brat, aby vypadol, že ide volať políciu, vošla do chodby aj jeho matka a obvinený sa skrútil a povedal, že za hodinu si príde po peniaze a odišiel. Poškodený za ním ešte vyšiel na gánok ku schodom a zakričal, že žiadne peniaze nebral a obvinený mu povedal: "Že sa hodinu príde naspäť a niečo sa mi vyhrážal, že mi urobí na zdraví". 	

	Svedok XXXXX uviedol, že dňa 05. 04. 2005 bol po celý deň doma, von veľmi nevychádza, po dopravnej nehode má obmedzený pohyb a chodí pomocou barly. Okolo 10. hodiny počul z chodby hlas svojho brata XXXXX a hlas nejakého muža. Uvedeného dňa bola doma aj jeho mama XXXXX, ktorá v tom čase bola niekde vonku vo dvore, čiže dnu v dome nebola. Z chodby počul ako neznámy muž kričí na brata XXXXX, aby mu dal nejaké peniaze a počul tiež nejaké plieskanie, ako keď niekto niekoho facká. XXXXX mu hovoril, že čo to robí, a aby prestal. Svedok vykukol na chodbu a videl neznámeho muža, ako dal znova facku jeho bratovi, tak na neho zakričal, aby vypadol z chodby ich domu. Po tomto počul ako neznámy muž znova pýta od brata nejaké peniaze, okolo 20.000,- Sk, tak povedal bratovi, aby zavolal políciu, inak to urobí on sám. Po tomto neznámy muž odišiel, ale ešte vo vchodových dverách povedal jeho bratovi, že o hodinu si príde po tie peniaze, čím nútil XXXXX k vyplateniu peňazí. 

	Svedkyňa XXXXX vypovedala, že býva v spoločnej domácnosti so synmi XXXXX a XXXXX. Dňa 05. 04. 2005 bola doma a v čase okolo 10. 00 hod., keď vo dvore vešala prádlo, prišlo auto, vystúpili dvaja muži a a jeden z nich sa pýtal na syna XXXXX na čo mu odpovedala, že je doma v izbe a nech si ho zavolá, ak ho potrebuje. Muž vošiel do chodby domu a hneď na to počula vrieskanie, tak sa tam išla pozrieť. Ako vošla cez vchodové dvere do chodby, videla toho muža najedovaného a ako ju videl vo vchodových dverách, tak sa pobral smerom ku východu z chodby, ku dverám, v nich sa ešte otočil a na syna vykríkol, že sa do hodiny vráti a chce tie peniaze, aby ich už mal nachystané. Všimla si, že XXXXX mal červené líca a na jej otázku jej povedal, že muž prišiel žiadať peniaze, ktoré mal syn údajne odcudziť, čo však on poprel a tak ho ten muž začal fackovať. Svedkom udalosti bol aj syn XXXXX. Čo sa týka toho druhého muža, tak sa jej zdá, že bol pred domom na gánku, bol ticho a do ničoho nezasahoval. 

	Svedok XXXXX uviedol, že niekoľko dní pred skutkom boli odcudzené peniaze z herne XXXXX a to 15.000,- Sk, pričom v inkriminovanom čase bol v herni iba XXXXX z XXXXX. Dňa 05. 04. 2005 išiel svedok spoločne s XXXXX do Liesku, aby sa ho na to opýtali. Vo dvore domu bola jeho matka, ktorá im povedala, aby si išli XXXXX zavolať sami, že je doma. Prišli ku dverám rodinného domu, XXXXX zaklopal alebo zazvonil a z domu vyšiel XXXXX, ktorého sa XXXXX pýtal na odcudzené peniaze s tým, že ak ich odcudzil, nech ich vráti, inak to pôjdu oznámiť na políciu. XXXXX uviedol, že on nič nezobral, tak odišli z domu preč. K fyzickému napadnutiu XXXXX nedošlo, ani do vnútra domu nevošli. Matka XXXXX ich musela vidieť ako stáli pred dverami a že nevošli, pretože bola v záhrade. 

	Podľa listu vlastníctva č. XXXXX pre k.ú. XXXXX XXXXX je výlučným vlastníkom rodinného domu č. XXXXX v obci XXXXX a priľahlých pozemkov. Spis tiež obsahuje fotografie, zachytávajúce miesta v dome, o ktorých jednotlivé osoby vypovedali. 

	XXXXX bol doposiaľ 5x súdom trestaný, pričom na žiadne z týchto odsúdení sa neprihliadá. V roku 2010 bol postihnutý za priestupok iného druhu, podľa správy Mesta XXXXX, žije s manželkou a dvoma maloletými deťmi, bližšie skutočnosti o obvinenom im známe nie sú.  

					* * * * * * * * *

Vec som posudzoval podľa nasledujúcich zákonných ustanovení:

	Podľa § 238 ods. 1 Trestného zákona, účinného do 01. 01. 2006, kto neoprávnene vnikne do domu alebo do bytu iného alebo tam neoprávnene zotrvá, potresce sa odňatím slobody až na dva roky alebo peňažným trestom.

	Podľa § 235 ods. 1 Trestného zákona účinného do 01. 01. 2006, kto iného násilím, hrozbou násilia alebo hrozbou inej ťažkej ujmy núti, aby niečo konal, opomenul alebo trpel, potresce sa odňatím slobody až na tri roky.

	Podľa § 3 Trestného zákona účinného do 01. 01. 2006:
(1) Trestným činom je pre spoločnosť nebezpečný čin, ktorého znaky sú uvedené v tomto zákone.
(2) Čin, ktorého stupeň nebezpečnosti pre spoločnosť je nepatrný, nie je trestným činom, aj keď ináč vykazuje znaky trestného činu.
(3) Pre trestnosť činu treba úmyselné zavinenie, ak neustanovuje tento zákon výslovne, že postačí zavinenie z nedbanlivosti.
(4) Stupeň nebezpečnosti činu pre spoločnosť je určovaný najmä významom chráneného záujmu, ktorý bol činom dotknutý, spôsobom vykonania činu a jeho následkami, okolnosťami, za ktorých bol čin spáchaný, osobou páchateľa, mierou jeho zavinenia a jeho pohnútkou.

	Podľa § 4 Trestného zákona účinného do 01. 01. 2006, trestný čin je spáchaný úmyselne, ak páchateľ
a) chcel spôsobom uvedeným v tomto zákone porušiť alebo ohroziť záujem chránený týmto zákonom, alebo
b) vedel, že svojím konaním môže také porušenie alebo ohrozenie spôsobiť, a pre prípad, že ich spôsobí, bol s tým uzrozumený.

					* * * * * * * * *

	K trestnému činu porušovania domovej slobody treba uviesť, že vniknutím je nežiadúce, bez súhlasu alebo proti vôli oprávneného užívateľa uskutočnené vojdenie do domu alebo bytu, ktorým sa prakticky zasahuje do domovej slobody. Neoprávneným zotrvaním sa rozumie prípad, keď sa páchateľ dostane do domu alebo bytu iného oprávnene, ale potom sa vzoprie vôli oprávneného užívateľa a bez oprávnenia sa odmieta vzdialiť. 

	Objektom trestného činu vydierania je slobodné rozhodovanie človeka. Objektívna stránka spočíva v tom, že páchateľ neoprávnene núti iného, aby niečo konal, opomenul alebo trpel, a to násilím alebo hrozbou násilia alebo inej ťažkej újmy. Pod pojmom násilie sa rozumie použitie fyzickej sily na prekonanie alebo zamedzenie kladeného alebo očakávaného odporu. Násilie musí byť prostriedkom nátlaku na vôľu napadnutého. 

					* * * * * * * * *

	Z hľadiska rozhodovania o danej veci bolo potrebné posúdiť podmienky oboch trestných činov, pre ktoré sa trestné stíhanie vedie, v kontexte vyššie charakterizovaný, navzájom rozporných výpovedí svedkov. 

	Čo sa týka porušovania domovej slobody, tu je celkom nepochybné, že obvineného spolu so svedkom XXXXX vpustila dnu matka poškodeného, ktorá až do fázy, keď došlo ku konfliktu, nijako nenamietala proti vstupu oboch cudzích osôb do domu. Jej neskoršie vysvetlenia, že myslela len toľko, aby išli po dvere, sú už ovplyvnené negatívnymi dojmami XXXXX zo situácie, ktorá nastala počas rozhovoru obvineného s jej synom, čiže sa snaží dodatočne dodať svojmu konaniu so svojho hľadiska ten správny význam, ktorý ale nemohol byť zrejmý dotknutým osobám v čase súhlasu na vstup do obydlia, keď ešte ku žiadnemu konfliktu nedošlo. Z tohto pohľadu nedošlo ku vniknutiu do obydlia. 
	Oveľa významnejším predmetom úvah je možnosť posúdenia konania obvineného ako neoprávneného zotrvania v obydlí poškodeného. Tu však narážame na rozpory v jednotlivých výpovediach. Obvinený XXXXX a svedok XXXXX zhodne popreli, že niekto z nich vošiel do vnútra domu a že vôbec došlo ku konfliktu. Poškodený XXXXX  najprv vo svojom trestnom oznámení  uviedol, že obvinený odišiel z chodby ihneď po tom, ako na neho zavolal XXXXX, aby  vypadol a do chodby vošla matka poškodeného. Neskôr už poškodený uvádzal, že obvinený nereagoval na krik XXXXX a pokračoval vo fyzickom napádaní. XXXXX vypovedal, že po tom, čo zakričal na obvineného, aby vypadol z chodby ich domu, neznámy muž pýtal peniaze a po hrozbe zavolania polície, odišiel. XXXXX uviedla, že obvinený sa pobral k východu z chodby ihneď po tom, ako ju videl vo vchodových dverách. Tu je zrejmé, že výpoveď XXXXX  zodpovedá tomu, čo uviedol poškodený vo svojom trestnom oznámení, pričom ani XXXXX nič neuvádzal o napádaní po výzve na opustenie domu. Porovnaním všetkých týchto výpovedí možno rozumne ustáliť, že obvinený po tom, čo sa do prebiehajúceho konfliktu zamiešlai ďalšie osoby, už iba znova požiadal poškodeného o vrátenie peňazí, ktoré tento podľa jeho presvedčenia odcudzil. Následne už bez ďašieho opustil dom, pričom  čas medzi výzvou na opustenie domu a podriadením sa tejto výzve uplynul čas, ktorý možno počítať skôr v sekkundách, než v minútach, čiže obvinený sa podrobil výzve oprávnených užívateľov domu v podstate bezodkladne. Za týchto okolností  nemožno hovoriť o naplnení objektívnej stránky trestného činu porušovania domovej slobody, pričom ani po subjektívnej stránke sa nedá uzavrieť, že obvinený skutočne chcel domovú slobodu dotknutých osôb narušiť. 

	K obvineniu z trestného činu vydierania uvádzam, že aj tu posúsdenie prípadu naráža na rozpory vo výpovediach osôb prítomných na mieste činu. XXXXX a XXXXX všetko popierajú, ako už bolo spomenuté vyššie. Svedok XXXXX  uviedol, že obvinený nútil XXXXX k vyplateniu peňazí tým, že mu povedal, že o hodinu si po ne príde. Obdobne XXXXX vypovedala, že obvinený pri odchode na syna vykríkol, že sa do hodiny vráti a chce tie peniaze, aby ich už mal nachystané. Jediný, kto vypovedal o vyhrážke násilím v súvislosti s požiadavkou na vyplatenie peňazí, bol poškodený, ktorý vyhrážku charakterizoval v svedeckej výpovedi tak, že mu obvinený fyzicky ublíži, resp. ešte pred tým v trestnom oznámení tak, že "Niečo sa mi vyhrážal, že mi urobí na zdraví". V prvom rade je pocyhbné, žeby obvinený svoje vyhrážky formuloval spôsobom "ublížim ti na zdraví, resp. niečo ti urobím na zdraví", čiže môžeme konštatovať, že takéto vyhrážky určite neodzneli. V tejto sitácii, keď z piatich svedkov vypovedá o vyhrážkach iba jeden a navyše nepravdepodobným spôsobom, mám za to, že k vyhrážke násilím v súvislosti s požadovanou sumou nedošlo.

	Zaoberal som sa aj  skúmaním, či samotné fyzické násilie (fackovanie poškodeného zo strany obvineného), nebolo urobené v súvilsoti s požiadavkou na konanie - vyplatenie peňazí. Z výpovede XXXXX a aj z jeho trestného oznámenia vyplýva, že útok XXXXX bol reakciou na tvrdenia poškodeného, že predmetné peniaze neodcudzill. Požiadavka na zaplatenie prišla až po útoku. 
	
	Na základe horeuvedených skutočností som dospel k záveru, že konanie obvineného, ktoré je predmetom trestného stíhania, nevykazuje znaky trestného činu vydierania podľa § 235 ods. 1 Trestného zákona ani trestného činu porušovania domovej slobody podľa § 238 ods. 1 Trestného zákona. Skúmal som, či toto konanie nenaplnilo znaky niektorého iného z trestných činov, popísaných v osobitnej časti Trestného zákona, takúto skutočnosť som však nezistil. Skutok ako taký vykazuje skôr znaky priestupku, z dôvodu uplynutia prekluzívnej lehoty ho však nemožno prejednať. 

	Podľa § 215 ods. 1 písm. b) Trestného poriadku, prokurátor zastaví trestné stíhanie, ak skutok, pre ktorý sa vedie trestné stíhanie, nie je trestným činom a nie je dôvod na postúpenie veci. 

	Bolo preukázané, že týmto uznesením dotknuté konanie XXXXX nevykazuje znaky trestného činu ani priestupku, preto som jeho trestné stíhanie zastavil. 

	Týmto rozhodnutím nie je dotknuté právo poškodeného domáhať sa prípadného nároku na náhradu škody proti obvinenému v občianskom súdnom konaní. 

Poučenie:
Proti tomuto uzneseniu je prípustná sťažnosť, ktorú možno podať u prokurátora okresnej prokuratúry do troch dní od oznámenia uznesenia. Sťažnosť má odkladný účinok. (§ 185 a nasl. Tr. por.)

Mgr. Vladimír Martinovič
prokurátor