Okresná prokuratúra Lučenec 
F. Lehára 12, 984 80 Lučenec 1 	

Sp. zn. : 3 Pv 8/13/6606	Lučenec, 4.6.2013
EEČ : 2-47-78-2013

U Z N E S E N I E

Trestná vec:	obvinený XXXXX 
Trestný čin:	ublíženie na zdraví podľa § 222 odsek 1 Trestného zákona číslo 140/1961 Zbierky v znení zákona číslo 557/1991 Zbierky

Rozhodol: 	prokurátorka Okresnej prokuratúry Lučenec
Podľa § 215 odsek 1 písmeno d (§ 9 odsek 1 písmeno a) Trestného poriadku zastavujem trestné stíhanie obvineného:
1.	XXXXX
	dátum narodenia: XXXXX
	miesto narodenia: XXXXX
	rodné priezvisko: XXXXX
	trvalé bydlisko: XXXXX
dňa 20.07.1992 približne o 15.00 hod. na parkovisku pri motoreste Halier pri Lučenci fyzicky napadol XXXXX, nar. XXXXX v XXXXX, trvale bydliskom  XXXXX, prechodne bydliskom XXXXX tým spôsobom, že ho udrel päsťou do tváre a tým mu spôsobil zlomeninu dolnej čeľuste, pričom toto zranenie si vyžiadalo dobu liečby a práceneschopnosť od 20.07.1992 do 31.08.1992, t.j. 42 dní

lebo je trestné stíhanie neprípustné podľa § 9 odsek 1 písmeno a

Odôvodnenie:
	Uznesením vyšetrovateľa Okresného úradu vyšetrovania PZ Lučenec zo dňa 10.08.1992, ČVS: XXXXX bolo podľa § 160 ods. 1 Zákona č. 141/1961 Zb. - o trestnom konaní súdnom (trestný poriadok) v znení účinnom k 31.12.1992 začaté trestné stíhanie pre trestný čin ublíženia na zdraví podľa § 222 ods. 1 Zákona č. 140/1961 Zb. - Trestný zákon v znení účinnom k 14.10.1992. Uznesením vyšetrovateľa PZ, Okresného úradu vyšetrovania PZ Lučenec, ČVS: XXXXX zo dňa 26.08.1992 bolo podľa § 163 ods. 1 Trestného poriadku č. 141/1961 Zb. v znení účinnom v čase spáchania skutku vznesené obvinenie XXXXX, rod. XXXXX, nar. XXXXX v XXXXX, trvale bydliskom XXXXX pre trestný čin ublíženia na zdraví podľa § 222 ods. 1 Trestného zákona č. 140/1961 Zb. účinného v čase spáchania skutku na tom skutkovom základe, ako je to uvedené vo výrokovej časti uznesenia. 

V prípravnom konaní bol v procesnom postavení obvineného vypočutý XXXXX, v procesnom postavení poškodeného XXXXX a svedkovia XXXXX, XXXXX, XXXXX, XXXXX, XXXXX a XXXXX. Bola vykonaná obhliadka miesta činu a bol vypracovaný znalecký posudok znalca z odboru zdravotníctva, odvetvie chirurgia.

Uznesením vyšetrovateľa Okresného úradu vyšetrovania PZ Lučenec zo dňa 10.10.1992, ČVS: XXXXX bolo trestné stíhanie podľa § 173 ods. 1 písm. a) Trestného poriadku č. 141/1961 Zb. účinného v čase spáchania skutku prerušené pre neprítomnosť obvineného. V trestnom stíhaní bolo pokračované uznesením zo dňa 29.06.2000 a opätovne bolo prerušené uznesením zo dňa 29.08.2000 pre neprítomnosť poškodeného XXXXX. Opätovne bolo v trestnom stíhaní pokračované uznesením zo dňa 05.03.2001 a prerušené bolo pre neprítomnosť poškodeného XXXXX uznesením zo dňa 05.05.2001. 

Trestného činu ublíženia na zdraví podľa § 222 ods. 1 Trestného zákona č. 140/1961 Zb. účinného v čase spáchania skutku sa dopustí ten, kto inému úmyselne spôsobí ťažkú ujmu na zdraví, za čo Trestný zákon č. 140/1961 Zb. účinný v čase spáchania skutku umožňoval uložiť trest odňatia slobody na dva roky až osem rokov. 

Podľa ustanovenia § 16 Trestného zákona č. 140/1961 Zb. účinného v čase spáchania skutku, trestnosť činu sa posudzuje podľa zákona účinného v čase, keď bol čin spáchaný; podľa neskoršieho zákona sa posudzuje len vtedy, ak je to pre páchateľa priaznivejšie. 

Podľa § 67 ods. 1 písm. c) Trestného zákona č. 140/1961 Zb. účinného v čase spáchania skutku, trestnosť činu zaniká uplynutím premlčacej doby, ktorá je päť rokov, ak je horná hranica trestnej sadzby odňatia slobody najmenej tri roky. 

Podľa § 67 ods. 2 Trestného zákona č. 140/1961 Zb. účinného v čase spáchania skutku do premlčacej doby sa nezapočítava doba, po ktorú nebolo možno páchateľa postaviť pred súd pre zákonnú prekážku, ani doba, po ktorú sa zdržoval v cudzine. 

Podľa ustanovenia § 67 ods. 3 Trestného zákona č. 140/1961 Zb. účinného v čase spáchania skutku, premlčanie trestného stíhania sa prerušuje 
a) oznámením alebo vznesením obvinenia pre trestný čin, o premlčanie ktorého ide, ako aj po ňom nasledujúcimi úkonmi vyhľadávacieho orgánu, vyšetrovateľa, prokurátora alebo súdu smerujúcimi k trestnému stíhaniu páchateľa, alebo 
b) ak páchateľ spáchal v premlčacej dobe trestný čin nový, na ktorý tento zákon ustanovuje trest rovnaký alebo prísnejší.
 
Podľa ustanovenia § 67 ods. 4  Trestného zákona č. 140/1961 Zb. účinného v čase spáchania skutku, prerušením premlčania sa začína nová premlčacia doba. 

Podľa ustanovenia § 2 ods. 1 Trestného zákona č. 300/2005 Z.z. trestnosť činu sa posudzuje a trest sa ukladá podľa zákona účinného v čase, keď bol čin spáchaný. Ak v čase medzi spáchaním činu a vynesením rozsudku nadobudnú účinnosť viaceré zákony, trestnosť činu sa posudzuje a trest sa ukladá podľa zákona, ktorý je pre páchateľa priaznivejší.

Podľa § 155 ods. 1 Trestného zákona č. 300/2005 Z.z. zločinu ublíženia na zdraví sa dopustí ten, kto inému úmyselne spôsobí ťažkú ujmu na zdraví, za čo tento zákon umožňuje uložiť trest odňatia slobody na štyri roky až desať rokov. Podľa § 123 ods. 3 písm. i) Trestného zákona sa ťažkou ujmou na zdraví na účely tohto zákona rozumie len vážna porucha zdravia alebo vážne ochorenie, ktorou je porucha zdravia trvajúca dlhší čas. Podľa ods. 4 sa poruchou zdravia trvajúcou dlhší čas na účely tohto zákona rozumie porucha, ktorá si objektívne vyžiadala liečenie, prípadne aj pracovnú neschopnosť, v trvaní najmenej štyridsaťdva kalendárnych dní, počas ktorých závažne ovplyvňovala obvyklý spôsob života poškodeného. 

Podľa § 87 ods. 1 písm. b) Trestného zákona č. 300/2005 Z.z. trestnosť činu zaniká uplynutím premlčacej doby, ktorá je dvadsať rokov, ak ide o zločin, za ktorý tento zákon v osobitnej časti dovoľuje uložiť trest odňatia slobody s hornou hranicou trestnej sadzby najmenej desať rokov. 

Podľa § 87 ods. 2 Trestného zákona č. 300/2005 Z.z. do premlčacej doby sa nezapočítava 
a) doba, po ktorú nebolo možné páchateľa postaviť pred súd pre zákonnú prekážku,
b) doba, po ktorú sa páchateľ zdržiaval v cudzine s úmyslom vyhnúť sa trestnému stíhaniu,
c) skúšobná doba podmienečného zastavenia trestného stíhania,
d) doba, po ktorú bolo dočasne odložené vznesenie obvinenia, alebo
e) doba, po ktorú bolo prerušené trestné stíhanie.
 
Podľa § 87 ods. 3 Trestného zákona č. 300/2005 Z.z. premlčanie trestného stíhania sa prerušuje 
a) vznesením obvinenia pre trestný čin, o ktorého premlčanie ide, ako aj po ňom nasledujúcimi úkonmi orgánu činného v trestnom konaní, sudcu pre prípravné konanie alebo súdu smerujúcimi k trestnému stíhaniu páchateľa, alebo
b) ak páchateľ spáchal v premlčacej dobe úmyselný trestný čin.
 
Podľa § 87 ods. 4  Trestného zákona č. 300/2005 Z.z. prerušením premlčania sa začína nová premlčacia doba.

Podľa ustanovenia § 437 ods. 4 Trestného zákona č. 300/2005 Z.z., ak došlo k premlčaniu trestného stíhania alebo k premlčaniu výkonu trestu pred účinnosťou tohto zákona podľa doterajších predpisov, ustanovenia o premlčaní trestného stíhania a premlčaní výkonu trestu sa podľa tohto zákona nepoužijú. Premlčacia doba trestného stíhania a premlčacia doba výkonu trestu podľa tohto zákona sa nepovažuje za prerušenú ani vtedy, ak bol do účinnosti tohto zákona spáchaný miernejší trestný čin než ten, o ktorého premlčanie ide.

Trestnosťou činu sa rozumejú všetky podmienky, od ktorých závisí výrok súdu o vine a treste (napr. okolnosti vylučujúce protiprávnosť, zánik trestnosti a pod.), t.j. určenie, podľa ktorého zákona (v prípade jeho zmien) sa má trestný čin posúdiť. Z toho vyplýva, že toto ustanovenie má na zreteli iba zmeny Trestného zákona v čase od spáchania skutku do času, keď sa o ňom rozhoduje. 

Za priaznivejší zákon možno považovať takú právnu úpravu, podľa ktorej je skutok celkom beztrestný, alebo ktorý je trestný ako administratívny delikt prípadne takú právnu úpravu, ktorá je ako celok pre páchateľa priaznivejšia v prípadoch, keď je konanie trestné podľa starej aj podľa novšej úpravy.

Pri posudzovaní trestného činu sa vždy vychádza zo zásady, že páchateľov skutok sa posudzuje podľa toho práva, ktorého použitie je pre páchateľa najpriaznivejšie, pričom vždy a vo všetkých smeroch sa použije buď len právo platné v čase činu, alebo právo neskoršie.

Vzhľadom na uvedené, nie je možné trestnosť skutku posúdiť čiastočne podľa zákona účinného v čase spáchania skutku a čiastočne podľa zákona účinného v čase rozhodovania súdu. 

Vzhľadom na uvedené je potrebné určiť, či je v danom prípade na mieste vec posúdiť podľa ustanovení Trestného zákona č. 140/1961 Zb. účinného v čase spáchania skutku alebo neskoršieho Trestného zákona č. 300/2005 Z.z.

Po porovnaní všetkých rozhodných okolností tvoriacich dohromady prvky trestnosti stíhaného skutku, teda porovnaním trestných sadzieb, ktoré je možné uložiť ako trest za spáchaný trestný čin, porovnaním dĺžky premlčacej doby a porovnaním podmienok prerušenia plynutia premlčacej doby a napokon porovnaním podmienok spočívania plynutia premlčacej doby som vyhodnotila, že pre páchateľa je najpriaznivejší stav, keď sa podmienky trestnosti skutku, pre ktorý mu bolo vznesené obvinenie posúdia podľa ustanovení Trestného zákona účinného v čase jeho spáchania, to je podľa ustanovenia § 222 ods. 1 Trestného zákona č. 140/1961 Zb. účinného v čase spáchania skutku. 

Premlčacia doba v danom prípade začali plynúť 20.07.1992, teda od okamihu, keď došlo k dokonaniu trestného činu. Uznesením vyšetrovateľa PZ Okresného úradu vyšetrovania Lučenec zo dňa 26.08.1992 bolo podľa § 163 ods. 1 Trestného poriadku č. 141/1961 Zb. vznesené obvinenie XXXXX pre trestný čin ublíženia na zdraví podľa § 222 ods. 1 Trestného zákona č. 140/1961 Zb. účinného v čase spáchania skutku. V zmysle ustanovenia § 67 ods. 3 písm. a) Trestného zákona č. 140/1961 Zb. účinného v čase spáchania skutku sa týmto dňom, ako aj po ňom nasledujúcimi úkonmi vyhľadávacieho orgánu, vyšetrovateľa, prokurátora alebo súdu smerujúcimi k trestnému stíhaniu páchateľa premlčanie trestného stíhania prerušilo, pričom prerušením premlčania začala v zmysle § 67 ods. 4  Trestného zákona č. 140/1961 Zb. účinného v čase spáchania skutku plynúť nová päťročná premlčacia doba.

Po vykonaní jednotlivých vyšetrovacích úkonov bolo trestné stíhanie vedené proti obvinenému XXXXX za trestný čin ublíženia na zdraví podľa § 222 ods. 1 Trestného zákona č. 140/1961 Zb. účinného v čase spáchania skutku uznesením vyšetrovateľa Okresného úradu vyšetrovania PZ Lučenec sp. zn. XXXXX zo dňa 10.10.1992 podľa § 173 ods. 1 písm. a) Trestného poriadku č. 141/1961 Zb. účinného v čase spáchania skutku prerušené, nakoľko pre neprítomnosť obvineného nebolo možné vec náležite objasniť. Momentom vydania uznesenia o prerušení trestného stíhania začala plynúť nová päťročná premlčacia lehota. Uznesením zo dňa 29.06.2000 vyšetrovateľ PZ rozhodol podľa § 173 ods. 3 Trestného poriadku č. 141/1961 Zb. účinného v čase spáchania skutku o pokračovaní v trestnom stíhaní. 

Preštudovaním vyšetrovacieho spisu však zisťujem, že trestné stíhanie bolo síce prerušené pre neprítomnosť obvineného, avšak z vyšetrovacieho spisu nevyplývajú také skutočnosti, ktoré by tento záver odôvodňovali. Obvinený sa pravidelne dostavoval na vyšetrovacie úkony a preberal si všetky zásielky, rovnako ako aj jeho obhajca. Z vyšetrovacieho spisu však zisťujem, že poškodený XXXXX sa opakovane k výsluchom nedostavoval, zásielky preberal len sporadicky a práve neprítomnosť poškodeného XXXXX bola dôvodom pre opätovné prerušenie trestného stíhania uznesením vyšetrovateľa PZ Okresného úradu vyšetrovania Lučenec zo dňa 29.08.2000, ako aj uznesením zo dňa 05.05.2001, nakoľko poškodený sa dlhodobo zdržiaval a aj zdržiava v XXXXX. Po tom, ako bolo trestné stíhanie podľa § 173 ods. 1 písm. a) Trestného poriadku č. 141/1961 Zb. účinného v čase spáchania skutku dňa 05.05.2001 prerušené pre neprítomnosť poškodeného XXXXX, bolo v trestnom stíhaní opätovne pokračované až uznesením vyšetrovateľa PZ Okresného riaditeľstva PZ Lučenec zo dňa 12.04.2013. 

Z vyšetrovacieho spisu tiež zisťujem, že obvinený XXXXX bol v čase od 21.09.1997 do 22.09.1999 vo výkone väzby v Ústave na výkon väzby Košice v inej trestnej veci. Z uvedeného vyplýva, že vyšetrovateľ Okresného úradu vyšetrovania PZ Lučenec najmenej po dobu troch rokov vôbec neskúmal, či dôvody prerušenia trestného stíhania aj naďalej trvajú, pričom je evidentné, že tieto pominuli najneskôr v čase keď bol obvinený XXXXX vzatý do väzby, nakoľko sa nachádzal na území Slovenskej republiky a ďalšie trvanie prerušenia trestného stíhania z dôvodu jeho neprítomnosti bolo absolútne neopodstatnené. Od roku 1992, teda od prerušenia trestného stíhania až do roku 2000, kedy bolo v trestnom stíhaní pokračované, sa vo vyšetrovacom spise nenachádza žiadna správa, ktorá by preukazovala aktivitu vyšetrovateľa PZ pri skúmaní trvania dôvodov prerušenia trestného stíhania napriek tomu, že ako už bolo uvedené vyššie, tieto najneskôr dňa 21.09.1997, teda vzatím obvineného do väzby, pominuli. Som teda názoru, že z uvedeného dôvodu márne plynutie premlčacej doby v tomto prípade nemožno pričítať na vrub obvineného. 

	Ako vyplýva z judikatúry Najvyššieho súdu Slovenskej republiky (sp. zn. 4Tdo 30/2011), nie každý úkon policajného orgánu, vyšetrovateľa, prokurátora alebo súdu nasledujúci po vznesení obvinenia, aj skutočne smeruje k trestnému stíhaniu páchateľa. Môže byť totiž urobený len formálne bez toho, aby jeho vykonanie reálne viedlo k trestnému stíhaniu páchateľa a bolo pre jeho ďalší priebeh podstatné. Iba formálne urobený úkon, ktorý zdanlivo smeruje k trestnému stíhaniu páchateľa, premlčaciu dobu neprerušuje, nakoľko jeho účelom je v takomto prípade iba zmarenie premlčania. Za úkony, ktoré nasledujú po vznesení obvinenia a reálne smerujú k trestnému stíhaniu páchateľa možno považovať vzatie do väzby, vydanie príkazu na zatknutie, vydanie európskeho, alebo medzinárodného zatýkacieho rozkazu, podanie obžaloby, vydanie trestného rozkazu alebo vyhlásenie odsudzujúceho rozsudku pre skutok, resp. pre trestný čin, o ktorého premlčanie ide. 

V zmysle § 67 ods. 2 Trestného zákona č. 140/1961 Zb. účinného v čase spáchania skutku sa do premlčacej doby nezapočítava doba, pre ktorú nebolo možno páchateľa postaviť pred súd pre zákonnú prekážku, ani doba po ktorú sa zdržoval v cudzine. Z vyšetrovacieho spisu nevyplývajú také okolnosti, ktoré by odôvodňovali vyvodenie záveru, že by sa obvinený počas plynutia premlčacej doby zdržiaval v cudzine. Zo správy Mestského úradu v XXXXX z roku 1992 vyplýva, že obvinený XXXXX žil v tej dobe na adrese XXXXX spolu s manželkou. Ďalšia správa bola žiadaná až v roku 2001 od Obecného úradu XXXXX, z ktorej vyplýva, že obvinený žil v obci XXXXX. Ako už bolo uvedené, v rokoch 1997 až 1999 bol vo výkone väzby v Košiciach, avšak v inej trestnej veci. Vzhľadom k týmto skutočnostiam možno dôvodne predpokladať, že obvinený sa nezdržiaval mimo územia Slovenskej republiky. 

V zmysle § 67 ods. 3 písm. b) Trestného zákona č. 140/1961 Zb. účinného v čase spáchania skutku premlčanie trestného stíhania sa prerušuje, ak páchateľ spáchal v premlčacej doby trestný čin nový, na ktorý tento zákon ustanovuje trest rovnaký alebo prísnejší.

Z odpisu registra trestov Generálnej prokuratúry SR vyplýva, že obvinený XXXXX bol doposiaľ 3-krát súdne trestaný a to rozhodnutiami Okresného súdu Lučenec sp. zn. XXXXX zo dňa 25.02.1993 a sp. zn. XXXXX zo dňa 04.08.1993, pričom predmetné rozsudky nebolo možné do vyšetrovacieho spisu založiť, nakoľko príslušné spisy sa vzhľadom na uplynutie pomerne dlhého časového obdobia v archíve okresného súdu nenachádzajú. Preto nie je možné zistiť, kedy sa jednotlivé trestné činy stali a či prípadne došlo k prerušeniu premlčania trestného stíhania. Avšak vzhľadom na dátum rozhodnutia Okresného súdu Lučenec sp. zn. XXXXX, teda 04.08.1993, možno vyvodiť záver, že aj keby k prerušeniu premlčania trestného stíhania v zmysle § 67 ods. 3 písm. b) Trestného zákona č. 140/1961 Zb. účinného v čase spáchania skutku došlo, nová premlčacia doba by začala plynúť najneskôr týmto dátumom. Naposledy bol obvinený XXXXX uznaný za vinného rozsudkom Okresného súdu Lučenec zo dňa 22.01.2002 pre trestný čin podvodu podľa § 250 ods. 1, 3 Trestného zákona č. 140/1961 Zb. účinného v čase spáchania skutku, pričom tento skutok sa mal stať v mesiaci november 1999. Za trestný čin podvodu podľa § 250 ods. 1, 3 Trestného zákona č. 140/1961 Zb. účinného v čase spáchania skutku bolo možné uložiť trest odňatia slobody na jeden rok až päť rokov. Vzhľadom na trestnú sadzbu stanovenú Trestným zákonom za tento trestný čin, spáchanie tohto trestného činu nemalo žiaden vplyv na plynutie premlčacej doby. 

Z vyššie uvedeného teda vyplýva, že v čase najneskôr od 04.08.1993 (rozhodnutie Okresného súdu Lučenec sp. zn. XXXXX), teda počas plynutia päťročnej premlčacej doby neboli vykonané také úkony vyhľadávacieho orgánu, vyšetrovateľa, prokurátora alebo súdu, ktoré  by smerovali k trestného stíhaniu páchateľa (§ 67 ods. 3 písm. a) Trestného zákona č. 140/1961 Zb. účinného v čase spáchania skutku) a ktorých vykonanie by aj reálne bolo pre ďalší priebeh trestného stíhania podstatné. Taktiež je zrejmé, že obvinený počas premlčacej doby nespáchal trestný čin nový, na ktorý zákon ustanovuje trest rovnaký alebo prísnejší (§ 67 ods. 3 písm. b) Trestného zákona č. 140/1961 Zb. účinného v čase spáchania skutku). S poukazom na uvedené trestné stíhanie obvineného za skutok uvedený vo výrokovej časti tohto uznesenia bolo premlčané najneskôr 04.08.1998. 

Nad rámec uvedeného je tiež v dane veci potrebné poukázať na ustanovenie článku 6, ods. 1 Európskeho dohovoru o ochrane ľudských práv a základných slobôd podľa ktorého má každý právo na to, aby jeho záležitosť bola spravodlivo, verejne a v primeranej lehote prejednaná nezávislým a nestranným súdom zriadeným zákonom, ktorý rozhodne o jeho občianskych právach, alebo záväzkoch alebo o oprávnenosti akéhokoľvek trestného stíhania proti nemu. Poukazujem tiež na ustanovenie čl. 48 ods. 2 Ústavy Slovenskej republiky, podľa ktorého má každý právo, aby sa jeho vec verejne prerokovala bez zbytočných prieťahov a v jeho prítomnosti a aby sa mohol vyjadriť ku všetkým vykonávaným dôkazom, ako aj na ustanovenie § 2 ods. 7 Trestného poriadku, podľa ktorého každý má právo, aby jeho trestná vec bola spravodlivo a v primeranej lehote prejednaná nezávislým a nestranným súdom v jeho prítomnosti tak, aby sa mohol vyjadriť ku všetkým vykonávaným dôkazom, ak tento zákon neustanovuje inak, pričom účelom trestného stíhania je, ako to vyplýva z ustanovenia § 1 Trestného poriadku upravujúceho jeho predmet, upraviť postup orgánov činných v trestnom konaní a súdov tak, aby trestné činy boli náležite zistené a ich páchatelia podľa zákona spravodlivo potrestaní, pričom treba rešpektovať základné práva a slobody fyzických osôb a právnických osôb. Vzhľadom k tomu, že od spáchania skutku uplynulo viac ako 20 rokov nemožno túto dobu bez ohľadu na akékoľvek okolnosti považovať za primeranú, pričom aj v prípade, že by došlo k potrestaniu páchateľa, výchovné a odstrašujúce účinky trestu by v tomto prípade boli absolútne vymiznuté a účel trestu ako ho predpokladá Trestný zákon by bezpochyby nebol dosiahnutý. 

Podľa § 215 ods. 1 písm. d) Trestného poriadku prokurátor zastaví trestné stíhanie ak je trestné stíhanie neprípustné podľa § 9 Trestného poriadku. 

Podľa § 9 ods. 1 písm. a) Trestného poriadku trestného stíhanie nemožno začať, a ak už bolo začaté, nemožno v ňom pokračovať a musí byť zastavené, ak je trestné stíhanie premlčané.

Z vyššie uvedených dôvodov som rozhodla tak, ako je to uvedené vo výrokovej časti tohto uznesenia. 

Poučenie:
Proti tomuto uzneseniu je prípustná sťažnosť, ktorú možno podať u prokurátora okresnej prokuratúry do troch dní od oznámenia uznesenia. Sťažnosť má odkladný účinok. (§ 185 a nasl. Tr. por.)

JUDr. Michaela Tabaková
prokurátorka