Okresná prokuratúra Bratislava V 
Prokofievova 4, 851 01 Bratislava 5 	

Sp. zn. : 2 Pv 423/12/1105	Bratislava V, 14.8.2013
EEČ : 2-12-245-2013

U Z N E S E N I E

Trestná vec:	obvinený XXXXX 
Prečin:	Nebezpečné prenasledovanie podľa § 360a odsek 1 písmeno b, písmeno c, písmeno e Trestného zákona číslo 300/2005 Zbierky zákonov v znení zákona číslo 313/2011 Zbierky zákonov

Rozhodol: 	prokurátorka Okresnej prokuratúry Bratislava V
Podľa § 214 odsek 1 Trestného poriadku postupujem vec trestného stíhania obvineného:
1.	XXXXX
	dátum narodenia: XXXXX
	miesto narodenia: XXXXX
	trvalé bydlisko: XXXXX
Obvodnému úradu v Bratislave, Odboru všeobecnej vnútornej správy, so sídlom Staromestská ulica č. 6, XXXXX

obvinený XXXXX od presne nezisteného času mesiaca december roku 2011 dlhodobo prenasledoval na rôznych miestach Bratislavy poškodenú XXXXX XXXXX a to tak, že vyhľadával jej osobnú blízkosť proti jej vôli, sledoval ju, obmedzoval ju v jej obvyklom spôsobe života a neustále ju proti jej vôli kontaktoval prostredníctvom telekomunikačného prostriedku, čím poškodenej XXXXX XXXXX podstatným spôsobom zhoršoval kvalitu jej života,

pretože výsledky vyšetrovania preukazujú, že nejde o trestný čin, ale ide o skutok, ktorý by mohol byť priestupkom
Odôvodnenie:
Poverený príslušník PZ, Okresného riaditeľstva PZ v Bratislave, Obvodného oddelenia PZ Petržalka - XXXXX uznesením sp. zn. ORP-XXXXX zo dňa 15.06.2012 podľa § 199 ods. 1 Trestného poriadku začal trestné stíhanie a dňa 01.08.2012 podľa § 206 ods. 1 Trestného poriadku vzniesol obvinenie XXXXX pre prečin nebezpečného prenasledovania podľa § 360a ods. 1 písm. b), c), e) Trestného zákona na skutkovom základe uvedenom v citovaných uzneseniach.

Po vykonanom dokazovaní v rámci skráteného vyšetrovania poverený príslušník PZ predložil tunajšej prokuratúre návrh na postúpenie veci Obvodnému úradu XXXXX, Odboru všeobecnej vnútornej správy na prejednanie priestupku podľa § 214 ods. 1 Trestného poriadku.

Preskúmaním na vec sa vzťahujúceho spisového materiálu som dospela k záveru, že predložený návrh povereného príslušníka PZ je opodstatnený a dôvodný. 

Podľa § 214 ods. 1 Trestného poriadku prokurátor alebo policajt postúpi vec inému orgánu, ak výsledky vyšetrovania alebo skráteného vyšetrovania preukazujú, že nejde o trestný čin, ale ide o skutok, ktorý by mohol byť priestupkom alebo iným správnym deliktom alebo by mohol byť prejednaný v disciplinárnom konaní. 

Podľa § 49 ods. 1 písm. d) zákona č. 372/1990 Zb. o priestupkoch v znení neskorších predpisov sa priestupku proti občianskemu spolunažívaniu dopustí ten, kto úmyselne  naruší občianske spolunažívanie vyhrážaním, ujmou na zdraví, drobným ublížením na zdraví, nepravdivým obvinením z priestupku, schválnosťami alebo iným hrubým správaním. 

Podľa § 2 odsek 1 zákona číslo 372/1990 Zb. o priestupkoch v znení neskorších predpisov priestupkom je zavinené konanie, ktoré porušuje alebo ohrozuje záujem spoločnosti a je za priestupok výslovne označené v tomto alebo v inom zákone, ak nejde o iný správny delikt postihnuteľný podľa osobitných právnych predpisov, alebo o trestný čin.

Prečinu nebezpečného prenasledovania podľa § 360a ods. 1 písm. b), c), e) Trestného zákona sa dopustí ten, kto iného dlhodobo prenasleduje takým spôsobom, že to môže vzbudiť dôvodnú obavu o jeho život alebo zdravie, život alebo zdravie jemu blízkej osoby alebo podstatným spôsobom zhoršiť kvalitu jeho života, tým, že 
b) vyhľadáva jeho osobnú blízkosť alebo ho sleduje,
c) ho kontaktuje prostredníctvom tretej osoby alebo elektronickej komunikačnej služby, písomne alebo inak proti jeho vôli, alebo
e) ho inak obmedzuje v jeho obvyklom spôsobe života.
 
Poverený príslušník PZ po prijatí trestného oznámenia od poškodenej XXXXX dňa 21.05.2012 vykonal vo veci potrebné dokazovanie. Predovšetkým vypočul vo veci samotnú poškodenú, obvineného XXXXX, zabezpečil do spisu výpisy hovorov - údaje o uskutočnenej telekomunikačnej prevádzke, listinné dôkazy predložené obvineným a poškodenou a ostatný listinný dôkazový materiál.

Obvinený XXXXX bol k trestnej činnosti kladenej mu za vinu vypočutý dňa 22.10.2012, pričom spáchanie skutku v plnom rozsahu poprel. Konkrétne poprel, že by on prenasledoval oznamovateľku v zmysle ustanovenia § 360a Trestného zákona. Vo výpovedi podrobne popísal, akým spôsobom sa v lete 2011 zoznámili. Čoskoro ich stretávania prerástli do vzťahu, navštevovali sa bežne a často, takmer denne, a to spôsobom, že pár nocí  prespávali u nej a potom zase u obvineného. Pokaľ poškodená tvrdí, že na Vianoce 2011 sa rozišli, tak to nie je pravda. Poškodená si niekedy na jar 2012 vybavila väčší byt do prenájmu, na Antolskej ulici. Obvinený uviedol, že v tom byte mali bývať obvinený s poškodenou spolu. Obvinený osobne presťahoval poškodenú a takisto investoval do nového bytu. Už v polovici marca nakupoval materiál na stavbu šatníka. Na Antolskú ulicu obvinený doniesol aj časť svojich vecí, keďže tam mal tiež bývať. Jednalo sa o sedaciu súpravu, taburetku, stolík pod televízor, police na stenu a dve komody. To bolo niekedy začiatkom apríla. Keď boli kompletne presťahovaní, robili už len malé úpravy v byte, ako lepenie dekoračných ornamentov, prekrývanie puklín a dier v stenách a podobne. V tej dobe už obvinený tušil, že sa niečo deje, lebo párkrát sa stalo, že spolu volali, ona povedala, že je v meste, a pritom tam nebola, stretol ju v Petržalke v aute. Občas mu aj nedvíhala telefón. Obvinený sa rozhodol vzťah ukončiť, aj to poškodenej oznámil a žiadal svoje veci späť. Dodal, že z jeho strany sa nejednalo o žiadne prenasledovanie, len chcel späť svoje veci. V priebehu apríla jej z tohto dôvodu volal opakovane. Stále len s požiadavkou, aby mu vrátila jeho veci. Keďže na telefonáty nereagovala ona ani jej dcéra, pokúsil sa aj o osobný kontakt. Nekričal, nepoužíval vulgarizmy. Nakoniec obvinený dostal ako náhradu zariadenia bytu nejaké peniaze, konkrétne sumu 550,- Eur.

Poškodená XXXXX XXXXX bola vo veci vypočutá dňa 11.07.2012 a 23.04.2013. Vo svojej v poradí prvej výpovedi podrobne popísala udalosti zhodne ako v podanom trestnom oznámení. V poradí druhej výpovedi uviedla, že je pravdou, že s obvineným mali medzi sebou nejaký vzťah, pričom išlo o zložitý vzťah, stále sa stretávali a rozchádzali. Bolo to hlavne z dôvodu, že ju chcel obvinený stále kontrolovať. Odôvodnil jej to tým, že mal problémy s nejakou minulou priateľkou. Potom sa poškodená rozhodla, že sa presťahuje, aby boli ďalej od seba. S obvineným sa naďalej stretávala, ale trhliny v ich vzťahu boli čoraz väčšie. Raz jej chcel pomáhať, vraj ako kamarát, potom zase pýtal od nej za to peniaze. V apríli roku 2012 sa dohodli, že zostanú len kamaráti. Následne ju telefonicky opakovane kontaktoval a vykrikoval, že chce späť svoj nábytok. Nakoľko ju prenasledoval aj v práci a vykrikoval rôzne oplzlosti, nadával jej, čo sa stalo niekedy v máji 2012, rozhodla sa poškodená podať trestné oznámenie. Poškodená ďalej uviedla, že s obvineným sa prvýkrát rozišla v decembri 2011 a potom v apríli 2012. Nábytok od nej si žiadal späť ešte počas ich vzťahu. Nakoniec sľúbil, že si ho už nebude pýtať späť. Od ich rozchodu poškodená celkovo v troch prípadoch postrehla, že ju obvinený sleduje a vymenovala tieto udalosti. V prvom prípade to bolo, keď išiel pre jej syna do školy, potom keď došiel k nej do zamestnania a v treťom prípade, keď poškodená išla s terajším priateľom po neter. Dodala, že v období, keď bola s obvineným vo vzťahu, a bolo všetko v poriadku, telefonovali si spolu 2-3 krát. Boli aj dni, keď ju sledoval, keď mu nedvíhala telefón, vtedy aj 10-12 krát za sebou. Toto jeho správanie začalo asi v januári, vo februári 2012. Uviedla tiež, že obvinený sa podieľal finančne a prácou na rekonštrukcii a úprave bytu na Antolskej. Nejakú dobu, keď sa robila úprava toho bytu, obvinený mal tiež kľúče od tohto bytu. Doplnila, že sťahovanie do bytu na Antolskej spadá do obdobia medzi ich prvým a druhým rozchodom. V deň, keď obvinený bez jej súhlasu išiel vyzdvihnúť do školy jej syna sa rozhodla, že s obvineným definitívne skončí. Aj mu to povedala, on na to nereagoval. Na záver uviedla, že od doby, kedy obvinený dostal za svoje veci peniaze, už poškodenú nekontaktuje. 

 Z výpisu mobilných operátorov o uskutočnenej telekomunikačnej prevádzke vyplýva, ž v sledovanom období obvinený XXXXX viackrát telefonoval z tel. čísla XXXXX poškodenej XXXXX XXXXX na číslo XXXXX. 

Zo zabezpečených dôkazov v priebehu skráteného vyšetrovania nebolo možné preukázať, že obvinený konal spôsobom, ktorým by naplnil všetky zákonné znaky citovaného prečinu. Obvinený spáchanie skutku uvedeného vo výrokovej časti uznesenia v plnom rozsahu poprel. Uviedol, že nie je pravdou, čo je uvedené v uznesení o vznesení obvinenia. 

Z predloženého spisového materiálu vyplýva, že obvinený spáchanie skutku uvedeného vo výrokovej časti uznesenia poprel, pričom uviedol, že nemal úmysel spáchať žiadny trestný čin; naopak, on si po rozchode s priateľkou - poškodenou XXXXX XXXXX len pýtal späť vrátenie svojich vecí, ktoré zostali v byte, v ktorom žila menovaná. Keďže poškodená na jeho výzvy spočiatku nereagovala, snažil sa ju vyhľadať osobne na miestach, o ktorých si myslel, že by sa tam mohla nachádzať. Po tom, ako dostal finančnú náhradu za svoj nábytok, viac poškodenú nekontaktoval. Tento údaj potvrdila aj samotná poškodená vo svojej výpovedi zo dňa 23.04.2013. Popísala tri konkrétne udalosti, za ktorých sa s obvineným neočakávane po ich rozchode stretla, pričom nevedela s určitosťou uviesť, či zo strany obvineného sa malo jednať o prenasledovanie alebo skôr o náhodu. Taktiež potvrdila, že po tom, ako bol obvinený z jej strany vyplatený, viac ju neprenasleduje telefonátmi ani vynútením osobného stretnutia. Odvtedy ho nestretla, nevolá jej, ani ju nevyhľadáva, má od neho kľud. Uviedla, že svojím konaním obvinený v poškodenej nevzbudil obavu o jej život a zdravie. 

	Pri nebezpečnom prenasledovaní ide zväčša o časté útoky proti bývalým manželským partnerom či iným partnerom, vo forme sledovania, pripomínania sa, nezriedka sprevádzané aj nadávkami a ľahším fyzickým atakom. Vychádzajúc z uvedeného, daný prípad však poukazuje na konflikty vo vzťahu, ako aj mimo neho, avšak z dôvodu, že sa osoba prenasledovaná dobrovoľne aj po ňou popísaných incidentoch s osobou obvineného stretávala, stýkala a bola ochotná s ním zdieľať svoj život, alebo časť z neho, je obtiažne popísané konanie vyhodnotiť ako konanie trestné, ktoré by napĺňalo všetky pojmové znaky skutkovej podstaty prečinu nebezpečného prenasledovania. Z hľadiska vyhodnotenia samotnej závažnosti vyššie uvedeného konania obvineného, berúc do úvahy aj otázku eventuálneho strachu a obavy poškodenej o svoj život, konanie obvineného nie je možné kvalifikovať ako čin trestný. Taktiež nie je možné v tomto prípade poukazovať na dlhodobosť a intenzitu, nakoľko z výpovedí je zrejmé, že útoky skončili prijatím peňažnej satisfakcie od poškodenej za nábytok, veci a práce na jej prenajatom byte na Antolskej ulici XXXXX v Bratislave, a to v máji 2012. V konaní nebolo ničím vyvrátené, že osobné a telekomunikačné kontakty zo strany obvineného boli realizované len za účelom domáhania sa jeho majetkových práv voči poškodenej. 

	Z uvedeného je zrejmé, že konanie obvineného popísané vyššie nenapĺňa znaky skutkovej podstaty prečinu nebezpečného prenasledovania podľa § 360a odsek 1 písm. b), c), e) Trestného zákona. Pritom pri vyhodnotení všetkých zabezpečených dôkazov bolo brané do úvahy, akým spôsobom a mierou bol konaním obvineného ovplyvnený život poškodenej, v akej miere došlo k zhoršeniu kvality jej života. Napriek uvedenému je však potrebné uviesť, že konanie obvineného nedosiahlo takú intenzitu, aby ho poškodená vnímala ako tak ohrozujúce konanie, ktoré by jej spôsobovalo traumu a obavu o svoj život a bezpečnosť, a podstatným spôsobom zhoršilo kvalitu jej života, a to jednak z dôvodu samotnej dlhodobosti, ale aj intenzity a vážnosti konania páchateľa. 
	
	Zároveň je potrebné uviesť, že pri nebezpečnom prenasledovaní inej osoby vždy treba brať do úvahy okolnosti konkrétneho prípadu a prihliadať aj na to, ako subjektívne pociťuje ujmu ten, voči ktorému prenasledovanie páchateľa smeruje, na dobu prenasledovania, intenzitu, ako aj na samotný vzťah medzi páchateľom a obeťou. Vyhrážanie sa smrťou alebo ťažkou ujmou musí byť svojou povahou na úrovni závažnosti nie nepatrnej v zmysle ustanovenia § 10 ods. 2 Trestného zákona. Dlhodobosť, ako zákonný znak citovaného prečinu, je jednou z podmienok na naplnenie objektívnej stránky tohto trestného činu a pri jeho absencii preto skutok nemôže vykazovať znaky tohto trestného činu. 

Z vyššie uvedenej dôkaznej situácie je zrejmé, že obvinený sa dopustil určitého protispoločenského konania, popísaného v skutkovej vete tohto uznesenia, nie je z nej však zrejmé, či toto jeho konanie dosiahlo takú intenzitu, aby mohlo byť posúdené ako stíhaný trestný čin, nakoľko nebolo dostatočne preukázané, že zo strany obvineného išlo v danom prípade o také konanie, ktoré by naplnilo všetky znaky skutkovej podstata trestného činu.

Ustanovením podľa § 214 ods. 1 Trestného poriadku sa upravuje postup, keď výsledky vyšetrovania alebo skráteného vyšetrovania preukazujú, že nejde o trestný čin, ale ide o skutok, ktorý by mohol príslušný orgán posúdiť ako priestupok.  XXXXX 

Podľa výsledkov doposiaľ vykonaného dokazovania stíhané konanie obvineného nenaplnilo ani znaky skutkovej podstaty iného trestného činu, uvedeného v osobitnej časti Trestného zákona.
	 
	Predmetné konanie obvineného je však možné posúdiť ako priestupok proti občianskemu spolunažívaniu v zmysle ustanovenia § 49 odsek 1 písmeno d) Zákona o priestupkoch číslo 372/1990 Zb., preto je potrebné uvedenú vec postúpiť Obvodnému úradu v Bratislave na prejednanie priestupku.
	
	S poukazom na vyššie uvedené skutočnosti bolo potrebné rozhodnúť tak, ako je to uvedené vo výrokovej časti tohto uznesenia.

Poučenie:
Proti tomuto uzneseniu je prípustná sťažnosť, ktorú možno podať v lehote 3 dní odo dňa jeho doručenia na tunajšej prokuratúre. Sťažnosť má odkladný účinok. Týmto uznesením nie sú dotknuté žiadne občiansko-právne nároky na náhradu škody.

JUDr. Zdenka Demeterová
prokurátorka