Okresná prokuratúra Ružomberok 
Dončova 8, 034 53 Ružomberok 1 	

Sp. zn. : 2 Pv 135/13/5508	Ružomberok, 27.9.2013
EEČ : 2-42-124-2013

U Z N E S E N I E

Trestná vec:	obvinený XXXXX 
Prečin:	Marenie výkonu úradného rozhodnutia podľa § 348 odsek 1 písmeno e Trestného zákona číslo 300/2005 Zbierky zákonov v znení zákona číslo 246/2012 Zbierky zákonov

Rozhodol: 	prokurátor Okresnej prokuratúry Ružomberok
Podľa § 215 odsek 1 písmeno b Trestného poriadku zastavujem trestné stíhanie obvineného:
1.	XXXXX
	dátum narodenia: XXXXX
	miesto narodenia: XXXXX
	trvalé bydlisko: XXXXX
sa od dňa 10.12.2012 do 20.03.2013 nepodroboval uloženej ochrannej ambulantnej psychiatrickej liečbe v Privátnej psychiatrickej ambulancii XXXXX so sídlom v Ružomberku, XXXXX, ktorá mu bola uložená s poukazom na ustanovenie § 73 ods. 2 písm. c) Trestného zákona na základe Trestného rozkazu Okresného súdu XXXXX z 21.06.2012, č. k. 8T/66/2012-238, právoplatný a vykonateľný dňa 11.07.2012,

lebo nie je tento skutok trestným činom a nie je dôvod na postúpenie veci

Odôvodnenie:
	Poverený príslušník Obvodného oddelenia PZ v Ružomberku, uznesením z 28.03.2013, ČVS: ORP-215/OO-RK-2013 podľa § 199 ods. 1 Trestného poriadku začal trestné stíhanie a súčasne podľa § 206 ods. 1 Trestného poriadku vzniesol obvinenie XXXXX, nar. XXXXX, bytom XXXXX, XXXXX - XXXXX, pre prečin marenia výkonu úradného rozhodnutia podľa § 348 ods. 1 písm. e) Trestného zákona na tom skutkovom základe, ako je to popísané vo výrokovej časti predmetného uznesenia.

	Obvinený XXXXX vo svojej výpovedi k skutku uviedol, že trestné stíhanie považuje za nedôvodné, nakoľko svoju liečbu riadne vykonáva. Na uložené ochranné liečenie nastúpil v ambulancii XXXXX. Pri prvej návšteve mu lekárka naplánovala ďalšiu kontrolu opäť o dva mesiace, na ktorú sa nedostavil z objektívnych dôvodov a to preto, že bol vzatý do väzby, kde bol až do mesiaca december 2012. Po návrate z výkonu väzby čakal na ďalšiu výzvu, nakoľko nemal určený žiadny nový konkrétny termín návštevy a ani nevedel ako dlho má nariadená liečby trvať. Z vlastnej iniciatívy bol v mesiaci marec 2013 na Okresnom súde XXXXX za súdnym úradníkom, ktorý mu povedal, že jeho psychiatrické liečenie ešte neskončilo. Ihneď išiel za XXXXX a od toho času opäť v zmysle jej naplánovaných termínov vykonáva liečbu až do súčasnej doby.

	Svedok XXXXX, pracovník odboru kriminálnej polície OR PZ v Ružomberku, vo svojej výpovedi uviedol, že niekedy v marci 2013 dostal informáciu, že osoba XXXXX sa nezúčastňuje uloženého ochranného psychiatrického liečenia, a tak uvedenú osobu rozrobil, vyžiadal správy, pričom zistil, že osoba od svojho návratu z výkonu väzby ďalšiu liečbu neabsolvovala. Kontaktoval lekárku XXXXX a aj matku obvineného XXXXX. Od nej sa pravdepodobne obvinený dozvedel, že sa o to niekto zaujíma. Keď sa dozvedel, že XXXXX išiel na kontrolu, tak šiel za ním, pričom ho našil stáť na chodbe a povedal mu, že dnes lekárka neordinuje, aby išiel s ním, že ho potrebuje vypočuť. XXXXX bol vypočutý pred začatím trestného stíhania dňa 15.03.2013.

	Svedkyňa XXXXX, lekárka pracujúca u XXXXX, vo svojej výpovedi uviedla, že obvinený XXXXX sa do ambulancie dostavil podľa záznamov dňa 27.08.2012 a 10.10.2012. Na ďalšiu plánovanú kontrolu dňa 05.12.2012 sa nedostavil. Osobne sa dostavil do ambulancie dňa 20.03.2013, zrejme na intervenciu polície, ktorá začala vo veci konať. Konkrétne p. XXXXX sa bol pýtať na obvineného XXXXX a bola mu daná správa o kontrolách. XXXXX keď sa dostavil tak uviedol, že mu bolo úradníkom oznámené, že liečenie neskončilo a že sa má hlásiť v ambulancii. Odvtedy sa pravidelne dostavuje na predpísané kontroly, pričom tieto boli v dňoch 24.04.2013, 29.05.2013, 03.07.2013, 20.08.2013. Ich ambulancia nie je povinná a ani to nevykonáva, aby posielali pacientom upovedomenie alebo predvolanky na liečbu.

	Do spisu boli zabezpečené listinné dôkazy týkajúce sa prejednávanej veci, najmä Trestný rozkaz OS XXXXX z 21.06.2012 s potvrdením o prevzatí XXXXX, výzva na nastúpenie ambulantného ochranného liečenia, správa XXXXX z 13.03.2013, poučenie XXXXX z 27.08.2012, kópia znaleckého posudku z 10.07.2013, návrh na vzatie obvineného do väzby a jeho prepustenie z väzby v inej trestnej veci, správy k osobe obvineného.

	Prečinu marenia výkonu úradného rozhodnutia podľa § 348 ods. 1 písm. e) Trestného zákona sa dopustí ten, kto marí alebo podstatne sťažuje výkon rozhodnutia súdu alebo iného orgánu verejnej moci tým, že dopustí sa závažného konania, aby zmaril účel ochranného liečenia alebo ochrannej výchovy, ktoré mu uložil súd, alebo inak, najmä útekom z ústavu, výkon takých rozhodnutí podstatne sťažuje.

	Podľa § 17 Trestného zákona pre trestnosť činu spáchaného fyzickou osobou treba úmyselné zavinenie, ak tento zákon výslovne neustanovuje, že stačí zavinenie z nedbanlivosti.

	Podľa § 2 ods. 10 Trestného poriadku orgány činné v trestnom konaní postupujú tak, aby bol zistený skutkový stav veci, o ktorom nie sú dôvodné pochybnosti, a to v rozsahu nevyhnutnom na ich rozhodnutie. Dôkazy obstarávajú z úradnej povinnosti. Právo obstarávať dôkazy majú aj strany. Orgány činné v trestnom konaní s rovnakou starostlivosťou objasňujú okolnosti svedčiace proti obvinenému, ako aj okolnosti, ktoré svedčia v jeho prospech, a v oboch smeroch vykonávajú dôkazy tak, aby umožnili súdu spravodlivé rozhodnutie.

	Podľa § 2 ods. 12 Trestného poriadku orgány činné v trestnom konaní a súd hodnotia dôkazy získané zákonným spôsobom podľa svojho vnútorného presvedčenia založeného na starostlivom uvážení všetkých okolností prípadu jednotlivo i v ich súhrne nezávisle od toho, či ich obstaral súd, orgány činné v trestnom konaní alebo niektorá zo strán.

	Na základe logického úsudku vyplývajúceho zo starostlivého uváženia všetkých dôkazov získaných zákonným spôsobom tak jednotlivo, ako aj v ich vzájomnej súvislosti s prihliadnutím na zásadu náležitého zistenia skutkového stavu obsiahnutú v ustanovení § 2 ods. 10 Trestného poriadku a zásadu voľného hodnotenia dôkazov obsiahnutú v ustanovení § 2 ods. 12 Trestného poriadku, som dospel k záveru, že skutok, ktorý je právne posudzovaný ako prečin marenia výkonu úradného rozhodnutia podľa § 348 ods. 1 písm. e) Trestného zákona, a pre ktorý bolo dňa 28.03.2013 uznesením povereného príslušníka Obvodného oddelenia PZ v Ružomberku, v zmysle ustanovenia § 206 ods. 1 Trestného poriadku vznesené obvinenie XXXXX, nie je trestným činom a nie je dôvod na postúpenie veci.

	Z vykonaného dokazovania vyplýva, že v danej veci, v konaní obvineného Metoda Križana absentuje subjektívna stránka a to najmä vo vzťahu k mareniu, resp. podstatnému sťaženiu výkonu rozhodnutia súdu. Podľa ustanovenia § 348 ods. 1 písm. e) Trestného zákona je trestne zodpovedná tak osoba, ktorej súd uložil ochranné liečenie alebo ochrannú výchovu (pokiaľ však nejde o osobu mladšiu ako štrnásť rokov), ako aj osoba, ktorej sa inak rozhodnutie o ochrannom liečení alebo ochrannej výchovy netýka, avšak svojím konaním jeho výkon úmyselne sťažuje alebo marí.

	Pod pojmom závažné konanie v zmysle tohto ustanovenia treba rozumieť také konanie, ktoré smeruje k tomu, aby bol zmarený účel uvedených ochranných opatrení uložených súdom. Ide teda o konanie, ktoré je porovnateľné s útekom z ústavu, ktorý zákon uvádza ako jednu z foriem závažného konania, ktorého sa páchateľ dopúšťa, aby zmaril účel ochranného opatrenia, a tým výkon rozhodnutia podstatne sťažil. Osoba, ktorá nastúpila na výkon ochranného liečenia, sa dopúšťa trestného činu marenia výkonu úradného rozhodnutia podľa tohto ustanovenia v prípade, keď narušuje liečebný režim v zdravotníckom zariadení tak, že tým podstatne sťažuje výkon tohto opatrenia.

	Vykonaným dokazovaním bolo preukázané, že obvinený sa nedostavil na kontroly pri uloženom ochrannom liečení v období od 10.12.2012, kedy bol prepustený z väzby, do 15.03.2013, kedy bol videný pracovníkom OKP v ambulancii a bol zavolaný na výsluch. Obvinený svoju neúčasť v ambulancii vysvetlil, pričom jeho výpoveď bola konzistentná s jeho výpoveďou pred začatím trestného stíhania a zároveň podporená sprostredkovane aj výpoveďami XXXXX, XXXXX a zabezpečenými listinnými dôkazmi.

	Vzhľadom na pôvodne určený interval kontrolných vyšetrení v ambulancii XXXXX (2 mesiace) nepovažujem neúčasť obvineného v ambulancii počas obdobia troch mesiacov za tak závažné konanie, ktoré by marilo účel ochranného liečenia, zvlášť keď je konštatované, že obvinený sa naďalej kontrol zúčastňuje a to triezvy a podľa správy určenej Okresnému súdu XXXXX ohľadne priebehu ambulantného liečenia zo dňa 27.05.2013 je konštatované, že liečenie plní svoj účel.

	Pri prejednávaní skutku je navyše potrebné prihliadať aj na § 10 ods. 2 Trestného zákona, podľa ktorého nejde o prečin, ak vzhľadom na spôsob vykonania činu a jeho následky, okolnosti, za ktorých bol čin spáchaný, mieru zavinenia a pohnútku páchateľa je jeho závažnosť nepatrná. V naznačenom kontexte mám za to, že prečin marenia výkonu úradného rozhodnutia podľa § 348 ods. 1 písm. e) Trestného zákona má vo svojej podstate ako obligatórny znak skutkovej podstaty aj závažnosť v podobe materiálneho korektívu rovnako ako všetky ostatné prečiny. Stupeň závažnosti je preto povinným znakom, ktorý je v zmysle § 119 ods. 1 písm. c) Trestného poriadku predmetom dokazovania. Z tohto pohľadu nie každé vykročenie zo striktného režimu dodržiavania povinností odsúdeným pri uloženom ochrannom liečení je možné automaticky vyhodnotiť ako trestný čin. Zvlášť v prípade, že uložené ochranné liečenie je prerušené v dôsledku odňatia osobnej slobody dotknutej osoby zo strany štátu. Za zmienku stojí aj skutočnosť, že odsúdenie, ktorým bolo XXXXX uložené ochranné liečenie, bolo medzičasom zahladené amnestiou prezidenta dňa 02.01.2013. Aj keď uvedené rozhodnutie nemá vplyv na uložené ochranné liečenie, je relevantné z pohľadu vyššie uvedených skutočností, najmä čo sa týka materiálneho korektívu.

	Podľa § 215 ods. 1 písm. b) Trestného poriadku prokurátor zastaví trestné stíhanie, ak nie je tento skutok trestným činom a nie je dôvod na postúpenie veci.

	Z vyššie uvedených dôvodov som trestné stíhanie podľa § 215 ods. 1 písm. b) Trestného poriadku zastavil, pretože nie je tento skutok trestným činom a nie je dôvod na postúpenie veci.

Poučenie:
Proti tomuto uzneseniu je prípustná sťažnosť, ktorú možno podať u prokurátora okresnej prokuratúry do troch dní od oznámenia uznesenia. Sťažnosť má odkladný účinok. (§ 185 a nasl. Tr. por.)

JUDr. Štefan Tomaško
prokurátor