Okresná prokuratúra Bratislava III 
Vajnorská 47, 832 77 Bratislava 3 	

Sp. zn. : 2 Pv 250/13/1103	Bratislava III, 14.10.2013
EEČ : 2-10-183-2013

U Z N E S E N I E

Trestná vec:	obvinený XXXXX 
Prečin:	Ublíženie na zdraví podľa § 156 odsek 1 Trestného zákona

Rozhodol: 	prokurátorka Okresnej prokuratúry Bratislava III
Podľa § 215 odsek 1 písmeno b Trestného poriadku zastavujem trestné stíhanie obvineného:
1.	XXXXX
	dátum narodenia: XXXXX
	miesto narodenia: XXXXX
	rodné priezvisko: XXXXX
	trvalé bydlisko: XXXXX
dňa 06.02.2011 v čase asi o 09.00 hod. v obci Rovinka na ulici Hlavná po predchádzajúcom slovnom konflikte fyzicky napadol poškodenú XXXXX tak, že ju chytil za ruku a päsťou ju udrel do ľavej časti tváre , následkom čoho poškodená spadla na zem, čím spôsobil poškodenej XXXXX, bytom XXXXX zranenia : povrchové pomliaždenie centrálnej časti tváre s vybočením chrupavky nosovej priehradky a povrchovú odreninu pravého zápästia, ktoré si vyžadujú dobu liečenia a práceneschopnosti v trvaní 5-7 dní ,

lebo nie je tento skutok trestným činom a nie je dôvod na postúpenie veci

Odôvodnenie:
Uznesením povereného príslušníka PZ v Senci Obvodného oddelenia PZ Dunajská Lužná sp. zn. ORP-445/DL-SC-2011 zo dňa 14.02.2011 bolo podľa § 199 ods. 1 Tr. poriadku začaté trestné stíhanie a uznesením povereného príslušníka PZ v Senci Obvodného oddelenia PZ Dunajská Lužná sp. zn. ORP-445/DL-SC-2011 zo dňa 05.08.2011 bolo podľa § 206 ods. 1 Tr. poriadku vznesené obvinenie XXXXX pre prečin ublíženia na zdraví podľa § 156 ods. 1 Tr. zákona na tom skutkovom základe, že dňa 06.02.2011 v čase asi o 09.00 hod. v obci Rovinka na ulici Hlavná po predchádzajúcom slovnom konflikte fyzicky napadol poškodenú XXXXX tak, že ju chytil za ruku a päsťou ju udrel do ľavej časti tváre , následkom čoho poškodená spadla na zem, čím spôsobil poškodenej XXXXX, bytom XXXXX zranenia : povrchové pomliaždenie centrálnej časti tváre s vybočením chrupavky nosovej priehradky a povrchovú odreninu pravého zápästia, ktoré si vyžadujú dobu liečenia a práceneschopnosti v trvaní 5-7 dní.

Ustanovenie § 215 ods. 1 Tr. poriadku upravuje postup vybavenia veci, v ktorej bolo začaté trestné stíhanie, resp. aj vznesené obvinenie určitej osobe. Ak sa splní niektorá z podmienok uvedených v tomto odseku, trestné stíhanie sa musí zastaviť. Dôvody zastavenia trestného stíhania sa tu uvádzajú taxatívne. Rozhodnúť podľa tohto odseku možno len vtedy, keď bola vec dostatočne objasnená v rozsahu nevyhnutnom na také rozhodnutie. (§ 2 ods. 10).

Podľa § 215 ods. 1 písm. b) Tr. poriadku prokurátor ( ak bolo začaté trestné stíhanie vo veci aj policajt ) zastaví trestné stíhanie, ak nie je tento skutok trestným činom a nie je dôvod na postúpenie veci.

Dôvodom na zastavenie trestné stíhania podľa § 215 ods. 1 písm. b) Tr. poriadku je súčasné splnenie podmienok, že skutok, pre ktorý sa trestné stíhanie vedie, nie je trestným činom a nie je dôvod na postúpenie veci. Okolnosť, že skutok nenapĺňa znaky žiadneho trestného činu, musí byť vykonaným dokazovaním riadne zistená.

Trestným činom je v zmysle ustanovenia § 8 Trestného zákona protiprávny čin, ktorého znaky sú uvedené v Trestnom zákone. Z uvedeného ustanovenia vyplýva, že o trestný čin sa jedná iba vtedy, ak sú súčasne splnené všetky jeho obligatórne (povinné) podmienky, ktorými sú protiprávnosť a formálne znaky, t.j. znaky niektorej skutkovej podstaty trestného činu uvedenej v osobitnej časti Trestného zákona. Ak splnenie ktoréhokoľvek z obligatórnych znakov skutkovej podstaty absentuje, nemôže sa jednať o trestný čin, avšak nemožno vylúčiť, že sa jedná o iné protispoločenské, a v prípade právom upraveného vzťahu, i protiprávne konanie, spravidla však menšej závažnosti (priestupok, iný správny delikt, porušenie záväzku vzniknutého z veriteľsko-dlžníckych vzťahov upravených normami tzv. civilného práva ako je právo občianske, obchodné, pracovné a rodinné a pod. ), na základe čoho štát, zastúpený zákonodarcom nepovažuje za správne a ani potrebné takého konanie postihovať metódami a prostriedkami trestnej represie, ktoré sú v každom právnom štáte tzv. ultima ratio t.j. krajnými prostriedkami postihu protiprávneho konania najhrubšieho charakteru, pri ktorých ostatné metódy odstránenia protispoločenského a protiprávneho konania spravidla zlyhávajú a ktoré zároveň ochraňujú také vzťahy, na ktorých ochrane má záujem celá spoločnosť.

Z  dôkazov zadovážených v priebehu vyšetrovania, ktoré tvoria obsah vyšetrovacieho spisu vyplývajú konkrétne skutočnosti dokumentujúce skutkové okolnosti, ktoré však pre absenciu objektívnej a subjektívnej stránky nenapĺňajú zákonné znaky skutkovej podstaty prečinu ublíženia na zdraví podľa § 156 ods. 1 Tr. zákona, resp. iného trestného činu uvedeného v osobitnej časti Trestného zákona.

Podľa 156 ods. 1 Tr. zákona sa prečinu ublíženia na zdraví dopustí ten, kto inému úmyselne ublíži na zdraví.
 Podľa § 123 ods. 2 Tr. zákona ublížením na zdraví sa na účely tohto zákona rozumie také poškodenie zdravia iného, ktoré si objektívne vyžiadalo lekárske vyšetrenie, ošetrenie alebo liečenie, počas ktorého bol nie iba na krátky čas sťažený obvyklý spôsob života poškodeného.

Z uvedeného je zrejmé, že ublížením na zdraví nie je každá porucha zdravia, ale len také poškodenie zdravia, ktoré si objektívne vyžiadalo lekárske vyšetrenie, ošetrenie alebo liečenie a počas ktorého bol nie iba na krátky čas sťažený obvyklý spôsob života poškodeného, pričom treba vychádzať z ustálenej právnej praxe, že sťaženie obvyklého spôsobu života poškodeného, resp. pracovnej neschopnosti, musí trvať najmenej  7 dní.

Ide o úmyselný trestný čin a na naplnenie subjektívnej stránky prečinu ublíženia na zdraví podľa § 156 ods. 1 Tr. zákona teda nestačí, že páchateľ konal úmyselne, musí sa preukázať, že jeho úmysel smeroval k spôsobeniu ublíženia na zdraví.

Pre záver, že ide o ublíženie na zdraví nie je nevyhnutné, aby poškodený bol práceneschopný. Rozhodujúca je povaha ujmy na zdraví, najmä akými príznakmi, ťažkosťami a bolesťami sa prejavuje, v akej intenzite, po aký dlhý čas a do akej miery narušila jeho zaužívaný spôsob života.

Právny záver o tom, akú povahu má ujma na zdraví z hľadiska, či ide o ublíženie na zdraví v zmysle § 156 ods. 1 Tr. zákona, alebo len o drobné ublíženie na zdraví, ktoré nedosahuje intenzitu poruchy zdravia predpokladanom v citovanom zákonnom ustanovení, možno urobiť len na podklade lekárskeho potvrdenia alebo znaleckého posudku.

Do konania bol preto pribratý znalec z odboru zdravotníctva XXXXX XXXXX., ktorý v znaleckom posudku uviedol, že podľa záznamov v zdravotnej dokumentácii poškodenej XXXXX bolo pri jej vyšetrení na urgentnej ambulancii CPO UN Bratislava- Ružinov bezprostredne po úraze dňa 06.02.2011 zadokumentované zranenie : povrchové pomliaždenie centrálnej časti tváre ( nos a jarmový oblúk vľavo ) a povrchová odrenina pravého zápästia. O jeden deň neskôr bola na chirurgickej ambulancii FNsP Bratislava- Milosrdní bratia dokumentovaná zlomenina nosových kostí. V zdravotnej dokumentácii uvedený blok krčnej chrbtice nie je diagnózou- len opisom rtg obrazu, ktorý nemusí mať úrazový pôvod a ani nebol diagnosticky došetrený. Boli dokumentované známky rozrušenia ako psychickej reakcie na stres. Rozpornou otázkou je existencia zlomeniny nosových kostí, ktorá sa úplne jednoznačne nezobrazila na rtg snímkach v UN Ružinov a retrospektívne je možné uzatvoriť, že sa jednalo o úrazové vybočenie chrupavky nosovej priehradky- potvrdené ORL vyšetrením.

Pre podobné poranenia, aké znalec považuje za preukázané u poškodenej XXXXX, t.j. povrchové pomliaždenie centrálnej časti tváre ( nos a jarmový oblúk vľavo ) s vybočením nosovej priehradky a povrchová odrenina pravého zápästia je celková doba potrebného liečenia vo veku poškodenej priemerne a primerane cca 5-7 dní. Pracovná nespôsobilosť závisí od profesiogramu pacienta, do väčšiny zamestnaní je potrebná najmä v prípade akútnej reakcie na stres prejavujúcej sa plačlivosťou, strachom, úzkosťou a pod, a do pracovného zaradenia, kde by viditeľná podliatina oka mohla viesť k strate alebo zníženiu spoločenskej prestíže je možné priznať pracovnú neschopnosť v celej dĺžke potrebného liečenia v trvaní cca 6 dní. Znalec považuje práceneschopnosť vystavenú lekárkou XXXXX v trvaní od 07.02.2011 do 28.02.2011 za zraneniu neprimeranú a biologicky neodôvodnenú.
Znalec ďalej v znaleckom posudku uviedol, že pri prvotnom vyšetrení poškodenej nebolo vybočenie chrupavky nosa zaznamenané vôbec, až nasledujúci deň XXXXX uviedol, že nos je vybočený doprava. Faktom je, že špička nosa je v súčasnosti vybočená doľava avšak pri mechanizme úrazu-  tzn. úder päsťou na ľavú stranu nosa a ľavý jarmový oblúk - sa priamym následkom úderu nemohla špička nosa dislokovať vôbec. Je preto reálne predpokladať, že k posunu chrupavky prišlo sekundárne- napr. pri nosovej hygiene a pod.

K veci bol vypočutý v postavení svedka aj XXXXX, ktorý uviedol, že pracuje ako lekár Univerzitnej nemocnici v Bratislave , na Rádiologickom oddelení, pričom dňa 06.02.2011 mu bola predložená k popisu RTG dokumentácia pani XXXXX. Boli zhotovené prehľadné snímky lebky, paranazálnych dutín a snímka nosa, pričom na predložených snímkach neboli traumatické zmeny na skelete. Na skelete nosa on nepozoroval ani schodíkový nárez, ani jasné lineárne presvetlenie, ktoré by svedčilo pre čerstvé traumatické zmeny, t. j. nedošlo k zlomenine nosa na základe predloženej dokumentácie.

Mám za to, že  v danom prípade nebola naplnená  objektívna stránka prečinu ublíženia na zdraví podľa § 156 ods. 1 Tr. zákona, keďže z vykonaného dokazovania vyplynulo, že obvinený spôsobil poškodenej len drobné ublíženie na zdraví, ktoré nedosahovalo intenzitu poruchy zdravia predpokladanej ustanovením § 123 ods. 2 Tr. zákona a rovnako tak nebola naplnená ani subjektívna stránka uvedeného trestného činu, nakoľko nebol preukázaný úmysel obvineného ublížiť na zdraví poškodenej.

Na rámec vyššie uvedeného je potrebné uviesť, že neboli naplnené ani zákonné znaky skutkovej podstaty prečinu výtržníctva podľa § 364 ods. 1 písm. a) Tr. zákona..

Prečinu výtržníctva podľa § 364 ods. 1 písm. a) Tr. zákona sa dopustí ten, kto  sa dopustí slovne alebo fyzicky, verejne alebo na mieste verejnosti prístupnom hrubej neslušnosti alebo výtržnosti najmä tým, že napadne iného.

	Objektom tohto trestného činu je záujem na ochrane pokojného občianskeho spolužitia pred závažnejšími útokmi narušujúcimi verejný pokoj a poriadok.
Objektívna stránka tohto trestného činu spočíva v konaní páchateľa, ktoré môže mať formu hrubej neslušnosti alebo formu výtržnosti, ktorej sa páchateľ dopustí verejne alebo na mieste prístupnom verejnosti. Spravidla ide o násilný alebo slovný prejav takého charakteru, ktorý hrubo uráža, vzbudzuje obavy o bezpečnosť zdravia, majetku alebo výrazne znižuje vážnosť väčšieho počtu osôb prítomných súčasne.
Hrubou neslušnosťou sa rozumie konanie, ktorým sa hrubo porušujú pravidlá občianskeho spolužitia a zásady občianskej morálky. Ide napríklad o hrubé útoky na česť a vážnosť občana- vulgárne nadávky, oplzlé reči, urážky skutkom a pod.
Výtržnosťou sa rozumie konanie, ktoré závažným spôsobom (hrubo) narušuje verejný pokoj a poriadok a je preň typický zjavne neúctivý a nedisciplinovaný postoj páchateľa k zásadám občianskeho spolužitia. Spravidla pôjde o fyzické a psychické násilie, ktoré je zamerané proti osobám alebo veciam.

Miestom prístupnom verejnosti sa rozumie každé miesto, na ktoré má prístup široký okruh individuálne neurčených osôb a kde sa tiež spravidla zdržiava viac ľudí, takže hrubú neslušnosť alebo výtržnosť môžu postrehnúť viacerí ľudia, hoci v čase činu tam nemusia byť prítomní.
Prístupnosťou sa rozumie možnosť vidieť a počuť prejav páchateľa, aj keď miesto činu nie je priamo prístupné verejnosti ( nachádza sa za plotom alebo ohradou). Stačí, ak je také miesto prístupné len niektorým osobám určeným napríklad povahou zamestnania (továreň, stavenisko ) alebo inak ( zdravotné stredisko, škola ) a v určitý čas ( v sezóne, počas otváracieho času ).

	V tejto súvislosti poukazujem na skutočnosť, že  nie každé fyzické napadnutie občana, aj keď sa ho páchateľ dopustil verejne alebo na mieste prístupnom verejnosti, napĺňa vždy skutkovú podstatu trestného činu výtržníctva podľa § 364 ods. 1 písm. a) Tr. zákona.

	Pre posúdenie  skutku ako prečinu výtržníctva podľa § 364 Tr. zák. je potrebné hlavne zvážiť intenzitu a priebeh skutku, posúdiť okolnosti, za ktorých bol skutok spáchaný, zhodnotiť následky.

 	Z výsluchu obv. XXXXX vyplýva, že v inkriminovanom čase ako išiel do kostola zbadal na ceste poškodenú XXXXX, ktorej sa opýtal, či sa nehanbí chodiť do kostola,  na čo ho poškodená  udrela pravou rukou do oblasti spánku na ľavej strane, na to jej on povedal „Čo si to dovoľuješ, ty pucvola !“ a vtedy ho ona znovu udrela pravou rukou do oblasti spánku. Následkom toho sa mu rozleteli okuliare, spadli na zem, ulomil sa rám, sklo sa roztrieštilo, čím si poškodená XXXXX poškriabala zápästie. Následne sa poškodená zahnala, že ho znovu udrie, on ju však svojou ľavou rukou kryl a pravou rukou ju sotil tak, ju zasiahol otvorenou dlaňou do oblasti ľavej časti tváre na úrovni lícnej kosti.Poškodená stratila rovnováhu a spadla na zem. 

	Svedkyňa- poškodená XXXXX k veci uviedla, že na ceste pred kostolom na ňu zakričal obv. XXXXX slovami : „Ty pucvola, sviňa, čo ste to za kresťania, nehanbíte sa chodiť do kostola!“ a pod., na čo ona nereagovala. Obvinený začal znovu kričať a nadávať jej, že sú zlodeji, prišiel k nej asi na vzdialenosť jedného metra, gestikuloval rukami a priložil jej svoju ľavú ruku na hlavu z pravej strany, na čo sa ona svojou pravou rukou zahnala a odsotila jeho ruku z jej hlavy a povedala mu, že čo si  to dovoľuje. Je možné, že mu pritom zhodila okuliare na zem, ale určite ich nerozbila. Na to ju obvinený chytil silno za ľavú ruku až ju poškriabal na ruke a päsťou ju udrel do tváre pod ľavým okom, na čo ona spadla na zem. Bola na pohotovosti v Ružinove a diagnostikovali jej vybočenie nosovej priehradky.

	Svedok XXXXX okrem iného vo výsluchu uviedol, že dňa 06.02.2011 v ranných hodinách v obci Rovinka pred kostolom videl ako nejaká žena udrela do tváre muža, pričom nevedel o aké osoby išlo, až dodatočne sa dozvedel, že ten muž bol asi XXXXX. 

V posudzovanom prípade absentuje aj materiálna stránka predmetného trestného činu, ktorou je stupeň nebezpečnosti činu pre spoločnosť.
V zmysle § 10 ods. 2 Tr. zákona nejde o prečin, ak vzhľadom na spôsob vykonania činu a jeho následky, okolnosti, za ktorých bol čin spáchaný, mieru zavinenia a pohnútku páchateľa je jeho závažnosť nepatrná.

	Závažnosť prečinu teda určujú :
a)	spôsob vykonania činu a jeho následky
b)	okolnosti, za ktorých bol čin spáchaný ( pôjde najmä o poľahčujúce a priťažujúce okolnosti ),
c)	miera zavinenia a pohnútka páchateľa

     Spôsob vykonania činu zahŕňa druh a povahu konania, ako aj použité prostriedky. Pod pojmom následok sa tu nemá na mysli len primárny následok v podobe porušenia alebo ohrozenia chráneného záujmu, ale aj ohrozenie a porušenie ďalších náhodných vedľajších objektov. Miera zavinenia môže znamenať najmä vyššiu závažnosť úmyslu oproti nedbanlivosti a tiež priameho úmyslu oproti nepriamemu úmyslu.
Takisto vopred uvážený úmysel je ťažší než úmysel bezprostredne daný.

Vzhľadom na spôsob vykonania činu a okolnosti, za ktorých bol čin spáchaný, najmä na skutočnosť, že išlo o vzájomnú fyzickú inzultáciu medzi obvineným a poškodenou, ktorej predchádzal slovný konflikt ohľadne nevyriešených rodinných sporov, ako aj  s poukazom na následok, ktorý činom vznikol - zranenie iba nepatrnej závažnosti, ktoré poškodenú zásadným spôsobom neobmedzilo v bežnom spôsobe života je možné konštatovať, že v predmetnej veci absentuje materiálna stránka prečinu, ktorou je stupeň nebezpečnosti činu. 

Z vykonaného vyšetrovania je teda zrejmé, že medzi obvineným XXXXX a poškodenou XXXXX došlo v inkriminovanom čase ku konfliktu a správanie sa obv. XXXXX, ktorý pri konflikte aj fyzicky inzultoval poškodenú XXXXX prekročilo zákonom stanovené celospoločenské normy, avšak toto jeho konanie pre absenciu formálnych i materiálnych znakov nenapĺňa skutkovú podstatu žiadneho trestného činu uvedeného v osobitnej časti Trestného zákona.
 
V danom prípade ide o zavinené konanie menšej spoločenskej nebezpečnosti, ktoré  napĺňa znaky priestupku proti občianskemu spolunažívaniu podľa § 49 ods. 1 zákona č. 372/90 Zb. o priestupkoch v znení neskorších predpisov.

Ak skutok nenapĺňa znaky trestného činu, avšak napĺňa znaky priestupku, iného správneho deliktu alebo disciplinárneho previnenia, prokurátor. resp. policajt vec postúpi inému orgánu na prejednanie. Iba v prípade, ak od spáchania priestupku, iného správneho deliktu alebo disciplinárneho previnenia uplynula doba, po uplynutí ktorej ich podľa príslušných právnych predpisov už nemožno stíhať a príslušný orgán ich teda nemôže prejednať, postúpenie veci neprichádza do úvahy, preto sa trestné stíhanie zastaví.

Podľa § 20 Zákona č. 372/1990 Zb. o priestupkoch v znení neskorších predpisov priestupok nemožno prejednať, ak od jeho spáchania uplynuli dva roky, nemožno ho tiež prejednať, prípadne uloženú sankciu alebo jej zvyšok vykonať, ak sa na priestupok vzťahuje amnestia.

Vzhľadom ku skutočnosti, že od spáchania priestupku uplynuli viac ako dva roky, zanikla tak zodpovednosť za priestupok a skutok nie je možné prejednať ako priestupok, som rozhodla tak, ako je uvedené vo výrokovej časti tohto uznesenia.

Poučenie:
Proti tomuto uzneseniu je prípustná sťažnosť, ktorú možno podať u prokurátora okresnej prokuratúry do troch dní od oznámenia uznesenia. Sťažnosť má odkladný účinok. (§ 185 a nasl. Tr. por.)

JUDr. Anetta Hullová
prokurátorka