Okresná prokuratúra Košice II 
Mojmírova 5, 040 46 Košice 1

Sp. zn. : 1 Pv 259/11/8803	Košice II, 11.11.2013
EEČ : 2-64-356-2013

U Z N E S E N I E

Trestná vec:	obvinená XXXXX 
Prečin:	Sprenevera podľa § 213 odsek 1, odsek 2 písmeno a Trestného zákona číslo 300/2005 Zbierky zákonov v znení zákona číslo 246/2012 Zbierky zákonov

Rozhodol: 	prokurátorka Okresnej prokuratúry Košice II
Podľa § 215 odsek 1 písmeno b Trestného poriadku zastavujem trestné stíhanie obvinenej:
1.	XXXXX
	dátum narodenia: XXXXX
	miesto narodenia: XXXXX
	rodné priezvisko: XXXXX
	trvalé bydlisko: XXXXX
V trestnej veci vedenej za prečin  sprenevery podľa § 213 ods. 1, ods. 2 písm. a) Trestného zákona, ktorého sa dopustila obvinená XXXXX na tom skutkovom základe, že
- na ul. XXXXX v období od 07.11. 2011 do 10.11.2011 prijala na základe ústnej dohody finančné prostriedky vo výške 9.000,-€, ktoré jej boli zverené za účelom realizácie interiéru a kúpy kuchynských spotrebičov do rodinného domu v XXXXX, na ul. XXXXX, pričom svoj záväzok vyplývajúci z tejto dohody nesplnila v celom rozsahu, dohodnuté interiérové práce nedokončila, dodala len kuchynské zariadenie v sume 1.500,-€ a iný dohodnutý tovar nedodala, finančné prostriedky si ponechala, čím takto spôsobila XXXXX, bytom XXXXX XXXXX, škodu v celkovej výške 7.800,-€,

lebo nie je tento skutok trestným činom a nie je dôvod na postúpenie veci

Odôvodnenie:
   Uznesením vyšetrovateľa PZ Okresného riaditeľstva PZ v XXXXX Úradu justičnej a kriminálnej polície XXXXX , OKP XXXXX,  sp. zn. ORP- 595/6 - OEK-KE-2011 zo dňa 12.04.2011 bolo podľa § 199 ods. 1 Trestného poriadku bolo začaté trestné stíhanie a dňa 07.12.2012 podľa § 206 ods. 1 Trestného poriadku vznesené obvinenie XXXXX za prečin sprenevery podľa § 213 ods. 1, ods. 2 písm. a) Trestného zákona pre skutok, ako je uvedený vo výroku tohto uznesenia.
   Dňa 02.10.2013 predložil vyšetrovateľ PZ tunajšej prokuratúre návrh na zastavenie trestného stíhania, pričom podrobným preskúmaním ktorých som zistila, že tento je dôvodný. 
   Preskúmaním súvisiaceho vyšetrovacieho spisu som zistila, že konanie obvinenej nemožno kvalifikovať ako prečin sprenevery podľa § 213 ods.1, ods. 2 písm. a) Tr. zák.
  
   Obvinená XXXXX vo svojej výpovedi zo dňa 23.04.2013 na svoju obranu uviedla, že poškodený XXXXX je jej spolužiakom zo základnej školy, ktorý ju oslovil, či by mu nezariadila interiér rodinného domu, nakoľko v tom čase mala firmu s názvom XXXXX a zariaďovala interiéry. Osobne si bola pozrieť dom p. XXXXX ktorý jej povedal svoju predstavu a ona následne pripravila vizualizáciu kuchyne a obývačky. Po odsúhlasení uzatvorili  objednávku na kuchynskú linku, skrine do obývačky a vstavané skrine. V deň podpisu objednávky prevzala 1.500,-€ ako zálohu na talianske batérie a na účet jej zaslal 50% z ceny nábytku ako zálohu. Následne objednala kuchynský dres a spotrebiče podľa dohody a iný materiál na výrobu kuchyne a skríň. V decembri mu doručila dres s batériou. V januári 2011 kontaktovala poškodeného, že došli objednané spotrebiče, čo on okrem vinotéky odmietol prevziať. Všetky neprevzaté spotrebiče boli ponúknuté inej zákazníčke, ktorá ich kúpila. Peniaze, ktoré sa nepoužili na nákup, ostali v pokladni firmy.
Dňa 06.08.2013 obvinená využila svoje právo a ku skutku viac nevypovedala.
   Svedok poškodený XXXXX vo svojej výpovedi okrem iného uviedol, že po viacerých dohovoroch mu obvinená urobila návrh interiéru jeho novopostaveného domu, s čím súhlasil. Dal jej zálohu na kuchynský dres s batériou vo výške 1.500,-€, ktorý mu odovzdala. Keďže si získala ich dôveru, zaslal jej zálohu na kuchynskú linku a spotrebiče vo výške 7.500,-€. V januári 2011 zobral od nej vínnu chladničku v sume 130,-€. Následne im nedodala dohodnuté spotrebiče a prestala s ním komunikovať. 
Na odstránenie rozporov vo výpovediach bola vykonaná konfrontácia medzi obvinenou a poškodeným, avšak obvinená pri konfrontácii odmietla vypovedať. 

   Spáchanie skutku bolo okrem vyššie uvedeného preukázané aj ďalšími nazhromaždenými listinnými dôkazmi, obsiahnutými v spisovom materiály a to výpismi z bankového účtu poškodeného a obvinenej, emailovou a SMS komunikáciou medzi obvinenou a poškodeným, objednávkou a príjmovým pokladničným dokladom. 

   Podľa ustan. § 213 ods. 1, 2  Tr. zákona sa prečinu sprenevery dopustí ten, kto si prisvojí cudziu vec, ktorá mu bola zverená, a spôsobí tak na cudzom majetku väčšiu škodu.
   Objektom predmetného trestného činu, je záujem štátu na ochrane vlastníckeho práva.

   Podľa § 124 ods. 1 Trestného zákona sa škodou sa na účely tohto zákona rozumie ujma na majetku alebo reálny úbytok na majetku alebo na právach poškodeného alebo jeho iná ujma, ktorá je v príčinnej súvislosti s trestným činom, bez ohľadu na to, či ide o škodu na veci alebo na právach. Škodou sa na účely tohto zákona rozumie aj získanie prospechu v príčinnej súvislosti s trestným činom.

   Podľa § 125 ods. 1 Trestného zákona škodou malou sa rozumie škoda prevyšujúca sumu 266,-€. Škodou väčšou sa rozumie suma dosahujúca najmenej desaťnásobok takej sumy. Škodou veľkého rozsahu sa rozumie suma dosahujúca najmenej päťstonásobok takej sumy. Tieto hľadiská sa použijú rovnako na určenie výšky prospechu, hodnoty veci a rozsahu činu.

   Z § 8 ods. 1 Trestného zákona ktorý stanovuje, že trestný čin je protiprávny čin, ktorého znaky sú uvedené v tomto zákone, ak tento zákon neustanovuje inak vyplýva, že na to, aby bolo možné konanie určitej osoby právne kvalifikovať ako trestný čin, je nevyhnutné aby jej konanie vykazovalo znaky, ktoré pre takéto kvalifikovanie Trestný zákon požaduje. Trestným činom preto nie je a ani nemôže byť každé také konanie, ktoré spočíva v porušení ustanovení iných právnych predpisov súkromného alebo verejného práva /ak nejde o trestnoprávnu normu s blanketovou dispozíciou, ktorá odkazuje na určité právne predpisy/, interných predpisov alebo v porušení dobrých mravov.

   Skutkovou podstatou trestného činu sa rozumie súhrn konkrétnych znakov, ktoré charakterizujú určité ľudské správanie ako konkrétny trestný čin, pričom každá skutková podstata trestného činu obsahuje znaky charakterizujúce objekt trestného činu, objektívnu stránku trestného činu, subjekt trestného činu a subjektívnu stránku trestného činu. Všetky tieto znaky tvoria jednotný celok, sú v skutkovej podstate obligatórne a existujú pri každej skutkovej podstate trestného činu. Len pri existencii všetkých štyroch obligatórnych znakov súčasne môže byť určité konanie kvalifikované ako trestný čin. 

  Vychádzajúc z obsahu vyšetrovacieho spisu, zhodnotiac vykonané dôkazy a všetky okolnosti prípadu jednotlivo i v ich súhrne podľa § 2 ods. 12 Tr. poriadku som dospela k záveru, že k súčasnému naplneniu pri predmetnom skutku nedošlo z dôvodu absencie naplnenia objektívnej stránky prečinu sprenevery podľa § 213 ods. 1, ods. 2 písm. a/ Trestného zákona spočívajúcu vo forme konania páchateľa, a teda nemožno konanie obvinenej kvalifikovať ako označený prečin.
  
   Je nutné uviesť, že čiastočné plnenie na cenu budúceho diela (zálohy poskytované objednávateľom) sa stávajú vlastníctvom zhotoviteľa, sú príjmom do majetku zhotoviteľa a ten ich môže použiť na vlastné účely alebo v rámci aj iných svojich podnikateľských aktivít. Peniaze poskytnuté ako preddavok (záloha) poškodeným na úhradu ceny diela preto nie sú pre zhotoviteľa (obvinenú) cudzou vecou, z čoho vyplýva, že aj keď dielo nevyhotovil a poskytnutý preddavok (zálohu) ani nevrátil, nemôže sa dopustiť prečinu sprenevery podľa ustan. § 213 Tr. zákona. 
Vykonaným dokazovaním bolo jednoznačne preukázané, že obvinená prevzala od poškodeného zálohu a následne začala s vykonávaním diela, vypracovala vizualizáciu a návrh interiéru, zakúpila materiál, z ktorého časť odovzdala poškodenému, objednala spotrebiče, ktoré poškodený odmietol bez udania dôvodu prevziať. 

   Vykonaným šetrením nebolo preukázané, že by sa jednalo o prečin podvodu. Zo strany obvinenej po tom, ako dostala finančné prostriedky vo výške 1.500,-€, dodala poškodenému dres spolu s vodovodnou batériou, čo potvrdil aj sám poškodený vo svojej výpovedi. Teda nebolo preukázané, že by obvinená v čase uzavretia objednávky s poškodeným konala v úmysle peniaze nevrátiť resp. vôbec nevykonať dohodnutú činnosť. 
   
   Podľa §215 ods.1 písm. b/ Tr. poriadku prokurátor zastaví trestné stíhanie, ak nie je tento skutok trestným činom a nie je dôvod na postúpenie veci.

   V danom prípade som nezistila ani naplnenie skutkovej podstaty iného prečinu. 

   Vzhľadom na vyššie uvedené skutočnosti, keďže vyšetrovaný skutok nie je prečinom a nie je dôvod ani na postúpenie veci na prejednanie priestupku, rozhodla som spôsobom uvedeným vo výroku tohto uznesenia.

Poučenie:
Proti tomuto uzneseniu je prípustná sťažnosť, ktorú možno podať u prokurátora okresnej prokuratúry do troch dní od oznámenia uznesenia. Sťažnosť má odkladný účinok. (§ 185 a nasl. Tr. por.)

JUDr. Gabriela Andrásiová
prokurátorka