Okresná prokuratúra Ružomberok 
Dončova 8, 034 53 Ružomberok 1 	

Sp. zn. : 1 Pv 402/12/5508	Ružomberok, 4.12.2013
EEČ : 2-42-155-2013

U Z N E S E N I E

Trestná vec:	obvinená XXXXX 
Prečin:	Nevyplatenie mzdy a odstupného podľa § 214 odsek 1 Trestného zákona číslo 300/2005 Zbierky zákonov v znení zákona číslo 334/2012 Zbierky zákonov

Rozhodol: 	prokurátor Okresnej prokuratúry Ružomberok
Podľa § 215 odsek 1 písmeno b Trestného poriadku zastavujem trestné stíhanie obvinenej:
1.	XXXXX
	dátum narodenia: XXXXX
	miesto narodenia: XXXXX
	rodné priezvisko: XXXXX
ako štatutárny zástupca - konateľ spoločnosti XXXXX , s.r.o. so sídlom XXXXX, XXXXX, IČO: XXXXX nevyplatila svojmu zamestnancovi XXXXX, nar. XXXXX v Ružomberku, trvale bytom XXXXX, XXXXX zamestnanému na základe pracovnej zmluvy od 01.06.2011 na pozícii betonár - výroba prefabrikátov v čase splatnosti ani doposiaľ mzdu a to nasledovne, za mesiac jún 2011 mzdu vo výške 26,31 Eur so splatnosťou 31.07.2011, za mesiac júl 2011 mzdu vo výške 314,04 Eur so splatnosťou 31.08.2011, za mesiac august 2011 mzdu vo výške 338,58 Eur so splatnosťou 30.09.2011 a za mesiac september 2011 mzdu vo výške 45,49 Eur so splatnosťou 31.10.2011, hoci spoločnosť XXXXX XXXXX disponovala dostatkom finančných prostriedkov na vyplatenie mzdy najneskôr dňa 31.10.2011, kde týmto konaním nevyplatila svojmu zamestnancovi mzdu vo výške 724,42 Eur,  

lebo nie je tento skutok trestným činom a nie je dôvod na postúpenie veci

Odôvodnenie:
	Poverený príslušník Obvodného oddelenia PZ v Ružomberku uznesením zo dňa 09.11.2012, ČVS: ORP-689/OO-RK-2012, vydaným v zmysle § 199 ods. 1 Trestného poriadku začal trestné stíhanie a následne uznesením z 01.06.2013 podľa § 206 ods. 1 Trestného poriadku vzniesol obvinenie XXXXX, nar. XXXXX, pre prečin nevyplatenia mzdy a odstupného podľa § 214 ods. 1 Trestného zákona na tom skutkovom základe, ako je to popísané vo výrokovej časti predmetného uznesenia.

	Podkladom na vznesenie obvinenia bol znalecký posudok č. 1/2013 zo dňa 22.04.2013 z odboru ekonómia a manažment, odvetvie účtovníctvo a daňovníctvo, presonalistika, vypracovaný znalcom XXXXX. Z predmetného znaleckého posudku vyplýva záver, že spoločnosť XXXXX XXXXX, mala dostatok finančných prostriedkov v hotovosti a na bankovom účte na vyplatenie mzdy, platu alebo inej odmeny za prácu, náhrady mzdy alebo odstupného zamestnancom, ktoré nevyhnutne nepotrebovala na zabezpečenie svojej činnosti.

	Vypracovaný znalecký posudok reflektoval výpoveď poškodeného XXXXX a svedka XXXXX, ktorí zhodne potvrdili nevyplatenie mzdy v plnom rozsahu XXXXX. Do spisu boli doložené taktiež relevantné listinné doklady týkajúce sa pracovnoprávneho vzťahu poškodeného v spoločnosti XXXXX vrátane jeho mzdových nárokov.

	Obvinená XXXXX  vo svojom výsluchu uviedla, že nesúhlasí so závermi znaleckého posudku IXXXXX, pričom v posudku došlo k pochybeniu v súčte výdavkových dokladov, neboli rozlíšené účtovné a pokladničné operácie. Poškodenému XXXXX vyplatila dodatočne celú dlžnú mzdu, o čom predložila potvrdenie z 25.11.2013. 

	Prečinu nevyplatenie mzdy a odstupného podľa § 214 ods. 1 Trestného zákona sa dopustí ten, kto ako štatutárny orgán právnickej osoby alebo fyzická osoba, ktorá je zamestnávateľom, alebo ich prokurista nevyplatí svojmu zamestnancovi mzdu, plat alebo inú odmenu za prácu, náhradu mzdy alebo odstupné, na ktorých vyplatenie má zamestnanec nárok, v deň ich splatnosti, hoci v tento deň mal peňažné prostriedky na ich výplatu, ktoré nevyhnutne nepotreboval na zabezpečenie činnosti právnickej osoby alebo činnosti zamestnávateľa, ktorý je fyzickou osobou alebo vykoná opatrenia smerujúce k zmareniu vyplatenia týchto peňažných prostriedkov.

	Podľa § 17 Trestného zákona pre trestnosť činu spáchaného fyzickou osobou treba úmyselné zavinenie, ak tento zákon výslovne neustanovuje, že stačí zavinenie z nedbanlivosti.

	Podľa § 10 ods. 2 Trestného zákona nejde o prečin, ak vzhľadom na spôsob vykonania činu a jeho následky, okolnosti, za ktorých bol čin spáchaný, mieru zavinenia a pohnútku páchateľa je jeho závažnosť nepatrná.

	Podľa § 2 ods. 10 Trestného poriadku orgány činné v trestnom konaní postupujú tak, aby bol zistený skutkový stav veci, o ktorom nie sú dôvodné pochybnosti, a to v rozsahu nevyhnutnom na ich rozhodnutie. Dôkazy obstarávajú z úradnej povinnosti. Právo obstarávať dôkazy majú aj strany. Orgány činné v trestnom konaní s rovnakou starostlivosťou objasňujú okolnosti svedčiace proti obvinenému, ako aj okolnosti, ktoré svedčia v jeho prospech, a v oboch smeroch vykonávajú dôkazy tak, aby umožnili súdu spravodlivé rozhodnutie.

	Podľa § 2 ods. 12 Trestného poriadku orgány činné v trestnom konaní a súd hodnotia dôkazy získané zákonným spôsobom podľa svojho vnútorného presvedčenia založeného na starostlivom uvážení všetkých okolností prípadu jednotlivo i v ich súhrne nezávisle od toho, či ich obstaral súd, orgány činné v trestnom konaní alebo niektorá zo strán.

	Na základe logického úsudku vyplývajúceho zo starostlivého uváženia všetkých dôkazov získaných zákonným spôsobom tak jednotlivo, ako aj v ich vzájomnej súvislosti s prihliadnutím na zásadu náležitého zistenia skutkového stavu obsiahnutú v ustanovení § 2 ods. 10 Trestného poriadku a zásadu voľného hodnotenia dôkazov obsiahnutú v ustanovení § 2 ods. 12 Trestného poriadku, som dospel k záveru, že skutok, ktorý je právne posudzovaný ako prečin nevyplatenia mzdy a odstupného podľa § 214 ods. 1 Trestného zákona, a pre ktorý bolo dňa 01.06.2013 uznesením povereného príslušníka PZ, v zmysle ustanovenia § 206 ods. 1 Trestného poriadku vznesené obvinenie XXXXX, nie je trestným činom a nie je dôvod na postúpenie veci.

	Pri prejednávaní skutku je potrebné prihliadať na § 10 ods. 2 Trestného zákona, podľa ktorého nejde o prečin, ak vzhľadom na spôsob vykonania činu a jeho následky, okolnosti, za ktorých bol čin spáchaný, mieru zavinenia a pohnútku páchateľa je jeho závažnosť nepatrná. V naznačenom kontexte mám za to, že prečin nevyplatenia mzdy a odstupného podľa § 214 ods. 1 Trestného zákona má vo svojej podstate ako obligatórny znak skutkovej podstaty aj závažnosť v podobe materiálneho korektívu rovnako ako všetky ostatné prečiny. Stupeň závažnosti je preto povinným znakom, ktorý je v zmysle § 119 ods. 1 písm. c) Trestného poriadku predmetom dokazovania. Z tohto pohľadu nie každé omeškanie s vyplatením mzdy, platu alebo inej odmeny za prácu, náhrady mzdy alebo odstupného je možné automaticky vyhodnotiť ako trestný čin. 

	S poukazom na uvedené je rovnako dôležité ustanovenie § 86 ods. 1 písm. c) Trestného zákona, podľa ktorého trestnosť trestného činu zaniká aj vtedy, ak ide o trestný čin nevyplatenia mzdy a odstupného podľa § 214, ak trestný čin nemal trvalo nepriaznivé následky a páchateľ svoju povinnosť dodatočne splnil najneskôr do 60 dní od dokonania trestného činu.

	Zákon v tomto ustanovení upravuje konkrétne podmienky, za ktorých dochádza zo zákona k zániku trestnosti pri trestnom čine nevyplatenia mzdy a odstupného. V prípade, že dôjde k napraveniu škodlivého následku, resp. vyplateniu celej dlžnej mzdy až po termíne, ktorý umožňuje zánik trestnosti tohto trestného činu, nedochádza automaticky k zániku trestnosti činu, avšak táto skutočnosť má relevantný význam z pohľadu materiálneho korektívu prečinu, nakoľko je táto skutočnosť podstatná z pohľadu ochrany dôležitých spoločenských záujmov, v danom prípade ochrany zmluvného nároku zamestnanca na mzdu, plat a ďalšie finančné náležitosti.

	Trestné právo a trestnoprávnu kvalifikáciu určitého konania ako trestného činu, ktoré má súkromnoprávny základ, je potrebné považovať za krajný právny prostriedok, ktorý má význam predovšetkým celospoločenský, t. j. z hľadiska ochrany základných spoločenských hodnôt. V zásade však nemôže slúžiť ako prostriedok nahradzujúci ochranu práv a právnych záujmov jednotlivca v oblasti súkromnoprávnych vzťahov, kde závisí predovšetkým od individuálnej aktivity jednotlivca, aby strážil svoje práva, ktorým má súdna moc poskytovať ochranu. Je však neprijateľné, aby túto ochranu aktívne preberali orgány činné v trestnom konaní, ktorých úlohou je prevažne ochrana celospoločenských hodnôt a nie priamo konkrétnych subjektívnych práv jednotlivca, ktoré svojou povahou spočívajú v súkromnoprávnej sfére. V právnom štáte je neprípustné, aby prostriedky trestnej represie slúžili k uspokojovaniu subjektívnych práv súkromnoprávnej povahy, ak nie sú vedľa toho splnené všetky predpoklady vzniku trestnoprávnej zodpovednosti, v danom prípade najmä materiálny znak spáchaného prečinu. 

	S poukazom na vyššie uvedené skutočnosti, aj keď skutok po formálnej stránke napĺňa znaky prečinu nevyplatenia mzdy a odstupného, považujem jeho závažnosť za nepatrnú, čo vylučuje vyvodenie trestnoprávnej zodpovednosti voči konkrétnej osobe. 

	Podľa § 215 ods. 1 písm. b) Trestného poriadku prokurátor zastaví trestné stíhanie, ak nie je tento skutok trestným činom a nie je dôvod na postúpenie veci.

	Z vyššie uvedených dôvodov som trestné stíhanie podľa § 215 ods. 1 písm. b) Trestného poriadku zastavil, pretože nie je tento skutok trestným činom a nie je dôvod na postúpenie veci.

Poučenie:
Proti tomuto uzneseniu je prípustná sťažnosť, ktorú možno podať u prokurátora okresnej prokuratúry do troch dní od oznámenia uznesenia. Sťažnosť má odkladný účinok. (§ 185 a nasl. Tr. por.)

JUDr. Štefan Tomaško
prokurátor