Okresná prokuratúra Prievidza 
M. Mišíka 22, 971 34 Prievidza 1 	

Sp. zn. : 2 Pv 4/13/3307	Prievidza, 8.11.2013
EEČ : 2-27-155-2013

U Z N E S E N I E

Trestná vec:	obvinený XXXXX 
Zločin:	Podvod podľa § 221 odsek 1, odsek 3 písmeno a Trestného zákona číslo 300/2005 Zbierky zákonov v znení zákona číslo 650/2005 Zbierky zákonov sčasti v štádiu poku podľa § 14 ods. 1 Trestného zákona

Rozhodol: 	prokurátor Okresnej prokuratúry Prievidza
Podľa § 215 odsek 1 písmeno b Trestného poriadku zastavujem trestné stíhanie obvineného:
1.	XXXXX
	dátum narodenia: XXXXX
	trvalé bydlisko: XXXXX, 
trestne stíhaného vyšetrovateľom Okresného riaditeľstva policajného zboru v Prievidzi, Odbor kriminálnej polície pod ČVS: ORP-13/OVK-PD-2011, pre zločin podvodu podľa § 221 ods. 1, ods. 3, písm. a) Trestného zákona č. 300/2005 Z. z. sčasti v štádiu pokusu podľa § 14 ods. 1 Trestného zákona, ktorého sa mal dopustiť tak, že ako nadobúdateľ akcií XXXXX, po tom ako dňa 19.12.2002 nadobudol 33 % podiel všetkých hlasovacích práv emitenta, bol povinný uskutočniť povinnú ponuku na prevzatie - verejný prísľub na nadobudnutie podielu na kótovaných akciách emitenta podľa § 118 ods. 1 zákona o cenných papieroch č. 566/2001 Z. z. v znení neskorších predpisov, a následne dňa 30.12.2002 uzatvoril komisionársku zmluvu XXXXX o obstaraní kúpy a predaja cenných papierov v úlohe komitenta s komisionárom XXXXX ku ktorej pripojil plné moci od akcionárov XXXXX, oprávňujúce ho v ich mene na predaj 2514 kusov akcií XXXXX, v ich vlastníctve, ktoré plné moci sa k nemu dostali v decembri 2002 v okrese Prievidza na základe predbežných ústnych dohôd a prostredníctvom sprostredkovateľov za 1 akciu zaplatil 100,- Sk / 3,32 Eur majiteľom akcií aj napriek tomu, že bol povinný vyhlásiť povinnú ponuku na prevzatie - verejný prísľub na nadobudnutie podielu na kótovaných akciách emitenta v zmysle zákona č. 566/2001 Z. z. v rámci ktorého mal kupovať predmetné akcie najmenej za 593,- Sk / 19,68 Eur, a následne XXXXX realizoval predmetné obchody na základe zmluvy s obvineným v sume 100,- Sk / 3,32 Eur za 1 akciu v rámci priamych obchodov dňa XXXXX a XXXXX pričom tieto prevody akcií boli pozastavené Úradom pre finančný trh rozhodnutím o predbežnom opatrení zo dňa XXXXX a následne Úrad pre finančný trh rozhodnutím z XXXXX obchody s týmito akciami zrušil a rozhodol o tom, že obvinený musí uskutočniť povinnú ponuku na prevzatie v zmysle § 118 zákona č. 566/2001 Z. z. a keby došlo k realizácii priamych obchodov vznikla by škoda majiteľom akcií XXXXX vo výške 1.189.122,- Sk / 39.471,62 Eur, a následne obvinený ako nadobúdateľ akcií emisie XXXXX na základe rozhodnutia Úradu pre finančný trh vyhlásil povinnú ponuku na prevzatie - verejný prísľub na nadobudnutie podielu na kótovaných akciách emitenta v dobe od XXXXX do XXXXX za stanovenú sumu 593,- Sk / 19,68 Eur za akciu a po jej skončení dňa 16.06.2003 obvinený realizoval prostredníctvom XXXXX opäť kúpu akcií prostredníctvom plných mocí od akcionárov, ktoré boli vystavené pred jeho vyhlásením povinnej ponuky na prevzatie - verejný prísľub, medzi ktorými boli aj plné moci na základe, ktorých sa uskutočnili obchody z XXXXX a XXXXX a už boli raz zrušené Úradom pre finančný trh a takto kúpil celkom 4798 akcií XXXXX za 100,- Sk / 3,32 Eur za 1 akciu a tým spôsobil škodu majiteľom akcií, poškodeným vo výške 2.365.414,- Sk / 78.517,36 Eur a dokonaním časti skutku by spôsobil škodu poškodeným vo výške 1.239.402,- Sk / 41.140,61 Eur,

lebo nie je tento skutok trestným činom a nie je dôvod na postúpenie veci

Odôvodnenie:
     Vyšetrovateľ Okresného riaditeľstva Policajného zboru, Úrad justičnej a kriminálnej polície uznesením č. ORP-953/OEK-PD-2005 zo dňa 04.11.2005 podľa § 199 ods. 1 Trestného poriadku začal trestné stíhanie vo veci trestného činu zneužívanie informácií v obchodnom styku podľa § 128 ods. 1, ods. 3 Trestného zákona. Následne vyšetrovateľ PZ uznesením ČVS: ORP-953/OEK-PD-2005 zo dňa 26.02.2007 podľa § 206 ods. 1 Trestného poriadku vzniesol XXXXX obvinenie pre trestný čin zneužívanie informácií v obchodnom styku podľa § 128 ods. 1, ods. 3 Trestného zákona účinného do 31.12.2005, ktorého sa mal dopustiť tak, že ako nadobúdateľ akcií emisie IXXXXX po tom ako dňa 19.12.2002 nadobudol 33 % podiel všetkých hlasovacích práv emitenta, bol povinný uskutočniť povinnú ponuku na prevzatie - verejný prísľub na nadobudnutie podielu na kótovaných akciách emitenta podľa § 118 ods. 1 zákona o cenných papieroch č. 566/2001 Z. z. v znení neskorších predpisov, a následne dňa XXXXX uzatvoril komisionársku zmluvu XXXXX o obstaraní kúpy a predaja cenných papierov v úlohe komitenta s komisionárom XXXXX ku ktorej pripojil plné moci od akcionárov XXXXX oprávňujúce ho v ich mene na predaj 2514 kusov akcií XXXXX v ich vlastníctve, ktoré plné moci sa k nemu dostali v decembri 2002 v okrese Prievidza na základe predbežných ústnych dohôd a prostredníctvom sprostredkovateľov za 1 akciu zaplatil 100,- Sk / 3,32 Eur majiteľom akcií aj napriek tomu, že bol povinný vyhlásiť povinnú ponuku na prevzatie - verejný prísľub na nadobudnutie podielu na kótovaných akciách emitenta v zmysle zákona č. 566/2001 Z. z. v rámci ktorého mal kupovať predmetné akcie najmenej za 593,- Sk, a následne XXXXX realizoval predmetné obchody na základe zmluvy s obvineným v sume 100,- Sk za 1 akciu v rámci priamych obchodov dňa XXXXX a XXXXX pričom tieto prevody akcií boli pozastavené Úradom pre finančný trh rozhodnutím o predbežnom opatrení zo dňa XXXXX a následne Úrad pre finančný trh rozhodnutím z XXXXX obchody s týmito akciami zrušil a rozhodol o tom, že obvinený musí uskutočniť povinnú ponuku na prevzatie v zmysle § 118 zákona č. 566/2001 Z. z. a keby došlo k realizácii priamych obchodov vznikla by škoda majiteľom akcií XXXXX vo výške 1.189.122,- Sk, a následne obvinený ako nadobúdateľ akcií emisie XXXXX na základe rozhodnutia Úradu pre finančný trh vyhlásil povinnú ponuku na prevzatie - verejný prísľub na nadobudnutie podielu na kótovaných akciách emitenta v dobe od XXXXX do XXXXX za stanovenú sumu 593,- Sk za akciu a po jej skončení dňa 16.06.2003 obvinený realizoval prostredníctvom XXXXX opäť kúpu akcií prostredníctvom plných mocí od akcionárov, ktoré boli vystavené pred jeho vyhlásením povinnej ponuky na prevzatie - verejný prísľub, medzi ktorými boli aj plné moci na základe, ktorých sa uskutočnili obchody z XXXXX a XXXXX a už boli raz zrušené Úradom pre finančný trh a takto kúpil celkom 4798 akcií XXXXX za 100,- Sk za 1 akciu a tým spôsobil škodu majiteľom akcií vo výške 2.365.414,- Sk. Vzhľadom na zistené skutočnosti vyšetrovateľ podaním z 03.10.2008 podľa § 206 ods. 5 Trestného poriadku upozornil na zmenu právnej kvalifikácie tak, že stíhaný skutok sa bude ďalej posudzovať ako trestný čin podvodu podľa § 221 ods. 1, ods. 3, písm. a) Trestného zákona sčasti v štádiu pokusu podľa § 14 ods. 1 Trestného zákona.

     Dňa 17.10.2013 vyšetrovateľ predložil Okresnej prokuratúre Prievidza vyšetrovací spis s návrhom na zastavenie trestného stíhania podľa § 215 ods. 1 Trestného poriadku. Po preskúmaní návrhu vyšetrovateľa a vyšetrovacieho spisu som zistil, že návrh vyšetrovateľa je dôvodný vo vzťahu k § 215 ods. 1, písm. b) Trestného poriadku.

     Zo zabezpečených dôkazov bolo vo veci zistené, že obvinený ako XXXXX sa v priebehu roka XXXXX aj na základe iniciatívy a požiadaviek akcionárov rozhodol, že bude kupovať akcie tejto spoločnosti od drobných akcionárov, prevažne to boli zamestnanci XXXXX. Samotní zamestnanci mu takúto požiadavku adresovali. Išlo o akcie emisie XXXXX, v podobe zaknihovaného cenného papiera. Z toho dôvodu v priebehu roku XXXXX dal obvinený akcionárom na vedomie svoju ponuku kúpiť predmetné akcie v cene 100,- Sk za 1 akciu. Do toho času neboli predmetné akcie podľa zabezpečených dôkazov skoro vôbec obchodované a posledná známa kúpna cena bola vo výške 70,- Sk, resp. 60,- Sk za 1 akciu. 

     Zo zabezpečených dôkazov nepochybne vyplynulo, že obvinený v postavení kupujúceho a poškodení v postavení predávajúcich akcionárov uzavreli kúpne zmluvy na prevod akcií spoločnosti XXXXX kde určili o aké akcie ide, ich množstvo a kúpnu cenu za predaj. Dohodnutá kúpna cena bola poškodeným riadne vyplatená ešte pred registráciou prevodu v Centrálnom depozitárovi cenných papierov. Obidve zmluvné strany však mali pri uzavieraní kúpnej zmluvy nesprávnu predstavu o tom ako by mala byť dohodnutá kúpna cena. S takým vedomím  obvinený a poškodení dohodli kúpu, predaj predmetných akcií v určenom množstve a za nimi dohodnutú kúpnu cenu. 

     Nie je správne konštatovanie vyšetrovateľa v stíhanom skutku, že v danom prípade išlo predbežné kúpe zmluvy, pretože zo zabezpečených dôkazov vyplynulo, že došlo k riadnemu uzavretiu kúpnych zmlúv a nešlo len o predbežné dohody, zmluvy.

     Ak sa akcionár rozhodol predať obvinenému svoje akcie tak to oznámil obvinenému alebo osobe poverenej obvineným (boli to viacerí spolupracovníci obvineného: XXXXX), tá mu vyplatila kúpnu cenu podľa predávaného množstva akcií a akcionár ešte vyplnil vopred pripravené tlačivo „Plnomocenstvo“. Plnomocenstvom predávajúci akcionár splnomocnil obvineného, aby obvinený na jeho účet zabezpečil prevedenie predaného množstva akcií na burze cenných papierov a v centrálnom depozitárovi cenných papierov. Kúpne  zmluvy na prevod akcií podľa výzvy obvineného neboli vyhotovené v písomnej forme. Ako vyplynulo z vyšetrovania kúpne zmluvy boli uzavreté v ústnej forme, resp. konkludentne, vyplatením ich kúpnej ceny predávajúcim akcionárom. Teda na základe uzavretých kúpnych zmlúv boli za účelom splnenia záväzku predávajúcich (previesť akcie) uzavierané plnomocenstvá, podľa ktorých obvinený zastupujúc predávajúcich mohol vykonať úkony, aby boli kúpnymi zmluvami predané akcie u centrálneho depozitára cenných papierov prevedené v prospech účtu majiteľa - obvineného ako kupujúceho a na ťarchu účtu majiteľa - predávajúcich akcionárov. 

     Je potrebné rozlišovať, že v danej veci išlo o dva zmluvné vzťahy a to: 1. Kúpna zmluva týkajúca sa akcií - uzavretá tým, že sa stretla vôľa akcionárov a obvineného predať a kúpiť predmetné akcie za nimi dohodnutých podmienok (najmä kúpna cena 100,- Sk za 1 akciu) a 2. Plnomocenstvo, ktorým akcionári, ktorí predali akcie obvinenému, tohto splnomocnili, aby zabezpečiť prevedenie akcií v prospech účtu majiteľa obvineného a to na základe a za podmienok už uzavretej kúpnej zmluvy. Plnomocenstvo bolo vždy podmienené predchádzajúcim uzavretím kúpnej zmluvy s obvineným. Plnomocenstvá boli dané bez obmedzenia času ich platnosti, a v niektorých boli priamo uvedené zmluvné podmienky predaja a kúpy akcií. Žiadna kúpna zmluva nebola následne určená za neplatnú, nikto nenamietal ich platnosť, nebolo od nich odstúpené a ani neboli v nej dohodnuté podmienky neskôr modifikované. Rovnako tak ani plnomocenstvá. Výnimkou z uvedeného je konanie akcionárov, ktorí napriek uzavretej kúpnej zmluve využili možnosť predať akcie počas povinnej ponuky na prevzatie, čím pôvodná kúpna zmluva bola nahradená novou.

     V rámci zabezpečenia prevedenia predaných akcií (podľa uzavretých kúpnych zmlúv) boli obvineným po predložení plnomocenstiev prostredníctvom obchodníka s cennými papiermi XXXXX (ďalej len XXXXX) zadávané príkazy na registráciu priamych obchodov. Úrad pre finančný trh zistil, že obvinený kúpil akcie, ktorými už presiahol zákonný limit 33 %-ného podielu na všetkých hlasovacích právach spojených s akciami emitenta (XXXXX) a to bez vyhlásenia povinnej ponuky na prevzatie. Preto pozastavil obchody rozhodnutím Úradu pre finančný trh č.: XXXXX zo dňa XXXXX a týkalo sa priamych burzových obchodov č. XXXXX až XXXXX uzatvorených dňa XXXXX a č. XXXXX až XXXXX uzatvorených dňa XXXXX. Následne boli pozastavené obchody rozhodnutím generálnej riaditeľky burzy cenných papierov boli XXXXX zrušené. 

     Obvinený uvedeným postupom nakupoval akcie až do doby keď sa dozvedel o pozastavení obchodov na Burze cenných papierov Bratislava, na ktoré boli dané pokyny a bol nimi už presiahnutý limit 33 %-ného podielu na všetkých hlasovacích právach spojených s akciami emitenta (XXXXX). Od okamihu kedy sa dozvedel o pozastavení obchodov už obvinený uvedeným spôsobom akcie nekupoval. 

     Obvinený vzhľadom na vzniknutú situáciu ešte v januári 2003 uzavrel zmluvu s  XXXXX a tento mu následne zabezpečil zastupovanie v konaní pred Úradom pre finančný trh, splnenie všetkých podmienok, ktoré od neho vyžadoval Úrad pre finančný trh v rozhodnutí o pozastavení obchodov a realizáciu prevedenia kúpených akcií na burze cenných papierov. Na základe zmluvy s obvineným XXXXX pre neho zabezpečil vyhlásenie povinnej ponuky na prevzatie v čase od XXXXX do XXXXX, prevedenie akcií počas povinnej ponuky na prevzatie ako aj ďalšie následne prevedenia kúpených akcií mimo povinnej ponuky na prevzatie. V rámci povinnej ponuky na prevzatie obvinený kúpil XXXXX kusov akcií za kúpnu cenu 598,- Sk za 1 akciu. Kúpna cena v rámci povinnej ponuky na prevzatie bola v zmysle zákona o CP určená administratívne (tzn. bez ohľadu na stav trhu, ponuky a dopytu po predmetných akciách) na sumu vo výške 598,- Sk za 1 akciu. Povinná ponuka na prevzatie bola zverejnená v Hospodárskom denníku z XXXXX. 

     Kúpna cena za akcie však pred pozastavením obchodov bola obvineným ako kupujúcim a akcionármi ako predávajúcimi dohodnutá na sumu vo výške 100,- Sk za 1 akciu. Sám obvinený vypovedal, že aj to bola suma vyššia než akú by mohli akcionári dosiahnuť ak by sami predávali svoje akcie prostredníctvom ich ponuky na predaj. A ak by mal obvinený kupovať akcie za vyššiu cenu, tak by to neurobil a nekúpil by ich. 

     Bez ohľadu na vyjadrenie obvineného, keďže obvinený kúpil a predložil na zrealizovanie obchody, ktorými prekročil zákonom stanovenú hranicu a preto musel vyhlásiť povinnú ponuku na prevzatie. Počas povinnej ponuky na prevzatie musel obvinený kúpiť všetky akcie, ktoré mu v jej rámci boli predložené a to za cenu určenú administratívne vo výške 598,- Sk za 1 akciu.

     Obvinený vypovedal, že keď sa mu nazbierali plnomocenstvá bol sa poradiť u obchodníka s cennými papiermi XXXXX ako má ďalej postupovať, kde mu osoba konajúca v mene obchodníka s cennými papiermi svedok XXXXX povedal, že aby boli prevedené predané akcie v jeho prospech u centrálneho depozitára musí uzavrieť zmluvu o obstaraní kúpy cenných papierov. Takú zmluvu obvinený aj dňa 30.12.2002 uzavrel. Obchodník s cennými papiermi hoci sa zaviazal vykonávať činnosť podľa uzavretej zmluvy s najvyššou odbornou starostlivosťou ho neinformoval o prekročení limitu podľa zákona o cenných papieroch ani o povinnosti vyhlásiť povinnú ponuku na prevzatie. Obvinený postupoval v zmysle pokynov tohto obchodníka s cennými papiermi. Obvinený nevedel o tom, že na predmetné akcie sa pri prekročení zákonných limitov vzťahu povinnosť vyhlásiť povinnú ponuku na prevzatie, táto povinnosť sa týkala podľa neho len akcií na kótovanom trhu cenných papierov, čo predmetné akcie neboli. Nemal žiadne informácie rozdielne od predávajúcich akcionárov, ktoré by takto chcel využiť vo svoj prospech. Vedel to čo akcionári. Zmluvy s obchodníkom s cennými papiermi uzavieral z dôvodu, že vo veci chcel postupovať striktne v súlade so zákonom. Aj po ukončení povinnej ponuky na prevzatie postupoval striktne podľa pokynom obchodníka s cennými papiermi. Svojou činnosťou nechcel nikoho poškodiť ani uviesť či využiť omyl iného.

     Svedok XXXXX vypovedal tak, že v spoločnosti XXXXX bol od 2001 manažérom pre obchodovanie so slovenskými cennými papiermi. V rámci činnosti realizovali aj príjem pokynov na kúpu a predaj cenných papierov, ich posun na trh a finančné a majetkové vyrovnanie na základe komisionárskej zmluvy č. XXXXX s obvineným na základe predložených plných mocí. Na základe plných mocí ich makléri vstúpili do systému Burzy cenných papierov Bratislava a vložili burzovou požadované dáta, aby mohlo dôjsť k prevedeniu akcií. Pokyny boli úspešné ale Úrad pre finančný trh následne pozastavil vyrovnanie predmetných obchodov. Úradom pre finančný trh bola obvinené uložená povinnosť vyhlásiť povinnú ponuku na prevzatie, táto bola realizovaná, bola úspešná a po jej uplynutí už obvinený mohol skupovať predmetné akcie bez obmedzenia cenou či množstvom. Následné obchody po uplynutí povinnej ponuky na prevzatie boli vyrovnané v súlade s burzovými pravidlami a zákonom o cenných papieroch. Po uplynutí povinnej ponuky na prevzatie a podľa záujmu obvineného realizovať aj obchody, ktorých vyrovnanie bolo v XXXXX pozastavené, žiadali od obvineného oznámenie či medzičasom nedošlo k zmenám v uzavretých kúpnych zmluvách či plnomocenstvách. Obvinený také skutočnosti osvedčil čestným vyhlásením. Preto boli následne také obchody realizované. Predmetné plnomocenstvá boli podľa neho v poriadku, lebo inak by nedošlo k realizácii pokynu a praxi je bežné, aby predávajúci splnomocnil kupujúceho k zabezpečeniu prevedenia akcií na burze a u centrálneho depozitára. Pretože nedošlo k zmenám v uzavretých kúpnych zmluvách a plnomocenstvách, tieto sa mohli opätovne použiť v júni 2003 alebo aj neskôr keďže neboli časovo obmedzené. 

     Z vyšetrovacieho spisu je zrejmé, že obvinený pri kupovaní predmetných akcií pochybil v tom, že dostatočne nezohľadnil nové znenie zákona o CP, ktoré nanovo formulovalo príslušné inštitúty, a bol sám v omyle, že povinnosť vyhlásiť povinnú ponuku na prevzatie sa netýka akcií emisie XXXXX. Preto aj kupoval akcie v rozsahu bez ohľadu na limity určené zákonom o CP. Ak by obvinený vedel, že povinnosť vyhlásiť povinnú ponuku na prevzatie sa týka aj predmetných akcií, bol by nákup reguloval a nekupoval by množstvo, pri ktorom mu taká povinnosť vznikne. 

     V rámci a na základe kúpnej zmluvy uzavretej do pozastavenia obchodov bola uzavretá s predávajúcim akcionárom aj dohoda o plnomocenstve. Prostredníctvom plnomocenstiev mohol obvinený dať príkaz na realizáciu priameho predaja akcií, aby tak mohol byť dokončený prevod akcií. Plnomocenstvá boli uzavreté na základe kúpnych zmlúv (ktorými predávajúci akcionári predali a obvinený ako kupujúci kúpil akcie pri kúpnej cene 100,- Sk za 1 akciu) a boli dané výlučne za účelom splnenia záväzkov predávajúcich previesť predané akcie. 

     Plnomocenstvami nebol obvinený splnomocnený, aby predmetný počet akcií drobných akcionárov predal za čo najvyššiu cenu, alebo aby zabezpečil ich predanie za čo najvýhodnejších podmienok. Obvinený podľa nich mohol dať príkaz iba na realizáciu obchodu na burze cenných papierov priamy predaj za podmienok (množstvo akcií a ich kúpna cena) dohodnutých kúpnou zmluvou. 

     Obvinený preto mohol predmetné plnomocenstvá použiť len ak mohol byť na burze cenných papierov zrealizovaný obchod za dohodnutej kúpnej ceny vo výške 100,- za 1 akciu. Počas povinnej ponuky na prevzatie nemohli byť predmetné akcie predané za inú než stanovenú kúpnu cenu vo výške 598,- Sk za 1 akciu, pričom v takom smere neboli uzavreté ani kúpne zmluvy ani plnomocenstvá od poškodených v tomto konaní. Preto počas povinnej ponuky na prevzatie obvinený nemohol použiť jemu udelené plnomocenstvá. Nič nebránilo poškodeným, aby predmetné akcie predali práve počas povinnej ponuky na prevzatie. Práve v prípade ak by počas povinnej ponuky na prevzatie obvinený použil predmetné plnomocenstvá konal by proti vôli splnomocniteľov, ktorá bola daná v čase uzavretia kúpnych zmlúv a plnomocenstiev - tzn. kúpiť a predať akcie za kúpnu cenu 100,- Sk 1 akcia. 

     Obvinený následne po uplynutí povinnej ponuky na prevzatie žiadal od XXXXX informácie o možnosti realizácie a použitia kúpnych zmlúv, ktoré boli uzavreté pred XXXXX a na burze cenných papierov boli také obchody pozastavená a zrušené. Stanovisko XXXXX ktoré oznámili obvinenému bolo, že také kúpne zmluvy sú platné a k nim dané plnomocenstvá je možné použiť opätovne po uplynutí povinnej ponuky na prevzatie.

     Obchodník s cennými papiermi XXXXX opätovné použitie plnomocenstiev schválil, odobril obvinenému uvedený postup a také obchody boli následne zrealizované. Takto realizované obchody na Burze cenných papierov v Bratislave boli akceptované ako súladné so zákonom, neboli zrušené a na ich základe boli realizované vyrovnania obchodov na ťarchu účtu majiteľa predávajúceho a v prospech účtu majiteľa kupujúceho (obvineného). K zrealizovaným obchodom Úrad pre finančný trh hoci o nich mal vedomosť nerozhodol o pozastavení, zrušení ich vyrovnania. 

     Vo veci boli zabezpečené zoznamy obchodov z dní XXXXX a XXXXX, ktoré boli najprv pozastavené a neskôr zrušené a tiež zoznam obchodov realizovaných obvineným dňa XXXXX Ich porovnaním bolo zistené, ktoré obchody realizované dňa XXXXX boli totožné s obchodmi z dní XXXXX a XXXXX, ktoré boli pozastavené a zrušené. Uvedeným spôsobom bol zistený možný rozsah spáchania stíhaného skutku podľa skutkovej vety a aj okruh poškodených akcionárov. Preto bolo s tak zistenými osobami konané ako s poškodenými. K jednotlivým obchodom boli zabezpečené aj príslušné príkazy na uskutočnenie priameho predaja spolu s plnomocenstvami a inými listinami.

     Poukazujem na výpoveď svedkyne XXXXX, ktorá v rokoch 2002 a 2003 pracovala ako generálna riaditeľka a predsedníčka predstavenstva XXXXX Svedkyňa uviedla, že u obvineného došlo k nepochopeniu výrazov cenný papier vydaný na základe verejnej ponuky, ktorý sa v zákona o CP používal namiesto dovtedy používaného pojmu verejne obchodovateľné cenné papiere, ktorými boli aj akcie XXXXX v zmysle § 61 zákona č. 600/1992 Zb. (predošlý zákon o cenných papieroch). Na spoločnom stretnutí s obvineným uzavreli, že pozastavené a zrušené obchody sú neplatné len relatívne a boli uzavreté bez akéhokoľvek rozporu záujmov kupujúceho- obvineného a predávajúcich - poškodených. Z vyjadrení a konania obvineného pre ňu vyplynulo, že nevedel o svojej povinnosti vyhlásiť povinnú ponuku na prevzatie. Následne bolo zabezpečené vyhlásenie povinnej ponuky na prevzatie, ktorá bola úspešná. Každý z akcionárov po výkone prevodu akcií zo svojho účtu majiteľa bol informovaný o zmene písomne poštou. Ak akcionár takúto informáciu nedostal, nedošlo k zmene na jeho účte majiteľa. Uviedla tiež, že akcionári, ktorí chceli realizovať predaj akcií cez vyhlásenú povinnú ponuku na prevzatie, z dôvodu, že kúpna cena bola výhodnejšia, aj keď mali predtým uzavreté kúpne zmluvy s obvineným a tomuto aj dali plné moci sa o možnosti ich predaja informovali u XXXXX. Ten im oznámil to na čom sa s obvineným vopred dohodli, t.j. že aj také akcie, napriek už uzavretým kúpnym zmluvám a plnomocenstvám, môže počas povinnej ponuky na prevzatie predať, lebo v tom čase ich právo nie je ničím obmedzené. Svedkyňa vypovedala, že po uplynutí povinnej ponuky na prevzatie mohol obvinený nadobúdať akcie bez obmedzenia. 

     Po uplynutí povinnej ponuky na prevzatie žiadali od obvineného, aby potvrdil, že medzičasom (od XXXXX-pozastavenie obchodov na burze do XXXXX-koniec povinnej ponuky na prevzatie) nedošlo k zmene náležitostí pôvodne uzatvorených kúpnych zmlúv a ani k obmedzeniu pôvodne udelených plnomocenstiev. Keďže obvinený uvedené skutočnosti potvrdil čestným vyhlásením a trval na realizácii predmetných obchodov, XXXXX vykonal úkony k realizácii a tieto obchody boli úspešne realizované aj pod dohľadom Úradu pre finančný trh bez pripomienok. Nakoniec konštatovala, že obvinený počas celej doby spolupráce s XXXXX sa správal a konal podľa pokynov a pravidiel XXXXX. Jediný rozdiel mali v chápaní vzniku podmienok, pri ktorých vzniká povinnosť vyhlásiť ponuku na prevzatie, čo sa však vyriešilo v prospech stanoviska XXXXX vysvetlením novej právnej úpravy. Svedkyňa vypovedala aj to, že obvinenému ani zo zákona o cenných papieroch, kúpnych zmlúv, plnomocenstiev nevznikla povinnosť informovať predávajúcich-poškodených o tom, že obchody na Burze cenných papierov Bratislava boli pozastavené, zrušené a môžu ich opäť realizovať v rámci vyhlásenej ponuky na prevzatie. Suspendovanie obchodov, tzn. pozastavenie s ich obchodovaním, zverejňuje Burza cenných papierov v Hospodárskych novinách a to uvedením označenia akcií (ISIN), ktorých sa suspendácia týka. Po predložení Hospodárskych novín XXXXX XXXXX XXXXX konštatovala, že z tam uvedených informácií bolo možné si overiť či sa suspendácia týkala toho ktorého obchodu a bolo by oznámené už uvedené stanovisko k ich predaju. Vyjadrila sa v tom smere, že pri nesplnení povinnosti vyhlásiť povinnú ponuku na prevzatie zohrala úlohu skutočnosť, že rok 2002 bol prvým rokom fungovania a účinnosti zásadnej rekodifikácie zákona o cenných papieroch, ktorá znamenala zásadnú zmenu vo fungovaní kapitálového trhu. Nevyhlásenie povinnej ponuky na prevzatie ako v prípade obvineného nebolo v tom čase ojedinelé.

     Vo veci vypovedal svedok XXXXX, že v rokoch 2002 a 2003 mal v Úrade pre finančný trh na starosti obchodný prípad obvineného. Na základe monitorovania obchodovania s cennými papiermi zistil, že obvinený kupoval v malých množstvách ale veľa obchodov akcie spoločnosti XXXXX pričom kúpil toľko akcií, že presiahol 33 %-ny podiel na hlasovacích právach spojených s akciami u emitenta XXXXX, kupoval ďalej a nevyhlásil povinnú ponuku na prevzatie v súlade so zákon o CP. Preto vydali predbežné opatrenie a pozastavili vyrovnanie obchodov, následne boli tieto zrušené. Za nevyhlásenie povinnej ponuky na prevzatie bola obvinenému uložená pokuta a nariadené splniť povinnosť vyhlásiť ponuku na prevzatie v súlade so zákonom o CP. Potom obvinený uskutočnil povinnú ponuku na prevzatie v zmysle zákona a počas nej nakúpil 883 kusov akcií za administratívne určenú kúpnu cenu. Následne monitorovaním trhu zistil, že dňa XXXXX bolo zobchodovaných na Burze cenných papierov Bratislava na kupujúceho - obvineného kúpa 4906 kusov akcií XXXXX za cenu 100,- Sk za 1 akciu a získal podozrenie, že to mohlo byť využitím plných mocí daných k obchodom, ktoré boli XXXXX pozastavené a neskôr zrušené. Pri podozrení vychádzal z toho, že počas povinnej ponuky obvinený nemohol zastupovať predávajúcich poškodených, jeho záujmy boli v rozpore so záujmami akcionárov a mal týchto akcionárov osobitne informovať o možnosti výhodnejšieho predaja akcií XXXXX tým, že takú skutočnosť akcionárom neoznámil, podľa jeho názoru porušil zákon o CP. Rovnako vychádzal z toho, že obvinený mal vedieť o svojej povinnosti vyhlásiť povinnú ponuku na prevzatie pri presiahnutí podielu 33 % hlasovacích práv. Podľa neho obvinený zneužil obchodné informácie z prostredia XXXXX s cieľom výhodnej kúpy akcií za podstatne nižšiu cenu, a to konkrétne aká bude regulovaná cena akcie v procese povinnej ponuky na prevzatie. Uznal, že obvinený bol počas povinnej ponuky na prevzatie v konflikte záujmov (svoj vlastný proti akcionárom, od ktorých mal plnomocenstvo) a nemal konať. Podľa jeho stanoviska obvinený nemal použiť plnomocenstvá akcionárov, ktorých osobitne neinformoval o možnosti predaja počas povinnej ponuky na prevzatie. Po oboznámení so stanoviskom svedkyne XXXXX uviedol, že jej názor rešpektuje a nevyjadruje sa k nemu.

     Vzhľadom na rozpory bola vykonaná aj konfrontácia svedkyne XXXXX so svedkom XXXXX. V konfrontácii svedok XXXXX uviedol, že obvinený mal zo svojej pozície vedieť o tom, že mu môže vzniknúť povinnosť vyhlásiť povinnú ponuku na prevzatie a mal vedieť, že v nej bude cena akcií určená v zmysle zákona o CP. K tomu svedkyňa XXXXX opätovne poukázala na všeobecne nesprávny výklad pojmov v zákone o CP, v dôsledku ktorého dochádzalo pri obchodovaní ku konaniam ako u obvineného. Obvinený prišiel do styku s XXXXX až potom čo Úrad pre finančný trh pozastavil realizáciu obchodov a až po konzultácii obvinený pochopil vznik povinnosti vyhlásiť povinnú ponuku na prevzatie. V ďalšom zotrvala na svojich vyjadreniach ako svedkyne. Svedok XXXXX pripustil, že plnomocenstvá pre obvineného k obchodom z XXXXX a XXXXX bolo možné použiť počas povinnej ponuky na prevzatie alebo nemali byť použité vôbec. K tomu svedkyňa XXXXX vypovedala, že po uplynutí povinnej ponuky na prevzatie boli kúpne zmluvy a plnomocenstvá preverené so záverom, že sú platné a boli realizované obchody. 

     Vo veci bolo zabezpečené aj stanovisko iného obchodníka s cennými papiermi XXXXX, ktorý po oboznámení sa s obsahom rozhodnutí Úradu pre finančný trh, plnomocenstvom čestným vyhlásením obvineného, zmluvou o obstaraní kúpy cenných papierov prostredníctvom povinnej ponuky na prevzatie uviedol, že obvinený uzavrel s akcionármi kúpne zmluvy k zaknihovaným akciám emitenta XXXXX s dohodnutou kúpnou cenou 100,- Sk za 1 akciu. Bez vykonania priameho obchodu prostredníctvom systému burzy cenných papierov nebolo možné previesť predané akcie a splniť tak záväzok z uzavretých kúpnych zmlúv. Obvinený na základe kúpnych zmlúv ani plnomocenstiev nebol v pozícii obstarávateľa predaja cenných papierov, ktorý má povinnosť predať cenný papier čo najvýhodnejšie. Bez predchádzajúcej dohody predávajúceho a kupujúceho o všetkých podmienkach obchodu (vrátane kúpnej ceny) nie je možné uzavrieť ani priamy obchod. Pozastavenie burzového obchodu znamená, že burza nezašle centrálnemu depozitárovi príkaz na registráciu prevodu cenných papierov. Aj keď burza zrušila priame burzové obchody, nemohla zrušiť už existujúce dohody medzi zmluvnými stranami o tom, že jedna predá a druhá kúpi cenné papiere za určitých podmienok, ktoré vychádzajú zo stavu v čase uzavretia dohody. Účastníkmi burzového obchodu sú len členovia burzy a nie jednotlivci ako kupujúci a predávajúci. Neskoršie vyhlásenie povinnej ponuky na prevzatie tiež nemá vplyv na už uzavreté dohody. Pokiaľ nebola dohoda o predaji cenných papierov medzi akcionármi XXXXX a obvineným zrušená, bola platná a v čase povinnej ponuky na prevzatie platila vôľa predať akcie za cenu 100,- Sk za 1 akciu. Počas povinnej ponuky na prevzatie nebolo možné realizovať obchody za inú kúpnu cenu ako bola určená v ponuke, preto obvinený mohol previesť nakúpené akcie až po skončení povinnej ponuky na prevzatie. Predmetné plné moci dané obvinenému neboli časovo ani inak obmedzené, preto obvinený ich mohol použiť opätovne po skončení povinnej ponuky na prevzatie.

     Poškodení zhodne vypovedali v tom, že ponúkanú kúpnu cenu 100,- Sk za 1 akciu považovali v tom čase za primeranú, akcie dobrovoľne predali a kúpna cena im bola vyplatená. Prevzatím kúpnej ceny považovali obchod za vybavený a viac sa o tie akcie nezaujímali. Napriek tomu po oboznámení predmetu trestného stíhania si niektorí uplatnili nárok na náhradu škody v sume zodpovedajúcej rozdielu medzi kúpnou cenou dohodnutou s obvineným a kúpnou cenou za ktorú mohli byť počas povinnej ponuky na prevzatie akcie predané. Niektorí poškodení nárok na náhradu škody neuplatnili z dôvodu, že za platnú považujú kúpnu cenu a kúpnu zmluvu uzavretú s obvineným. 

     Podľa § 221 ods. 1 Trestného zákona „Kto na škodu cudzieho majetku seba alebo iného obohatí tým, že uvedie niekoho do omylu alebo využije niečí omyl, a spôsobí tak na cudzom majetku malú škodu, potrestá sa odňatím slobody až na dva roky.“
 
     Podľa § 221 ods. 3, písm. a) Trestného zákona „Odňatím slobody na tri roky až desať rokov sa páchateľ potrestá, ak spácha čin uvedený v odseku 1
a) a spôsobí ním značnú škodu,“

     Podvodné konanie, t.j. uvedenie do omylu alebo využitie omylu, môže smerovať nielen voči poškodenému, ale aj voči inej osobe. Omyl je rozpor medzi predstavou a skutočnosťou. Omyl sa môže týkať aj skutočnosti, ktorá ešte len nastane, páchateľ však musí o omyle iného vedieť už v čase, keď dochádza k jeho obohateniu. Pri využití omylu iného páchateľ sám k vyvolaniu omylu neprispel, ale po zistení omylu iného a v priamom vzťahu k nemu konal tak, aby na škodu cudzieho majetku seba alebo iného obohatil.

     Podľa § 14 ods. 1 Trestného zákona „Pokus trestného činu je konanie, ktoré bezprostredne smeruje k dokonaniu trestného činu, ktorého sa páchateľ dopustil v úmysle spáchať trestný čin, ak nedošlo k dokonaniu trestného činu.“

     Podľa § 128 ods. 1 Trestného zákona č. 140/1961 v znení zákona č. 553/2002 Z. z. „Kto v úmysle zadovážiť sebe alebo inému výhodu alebo prospech neoprávnene použije informáciu dosiaľ nie verejne prístupnú, ktorú získal z dôvodu svojho zamestnania, povolania, postavenia alebo svojej funkcie a ktorej zverejnenie podstatne ovplyvňuje rozhodovanie v obchodnom styku, a uskutoční alebo dá podnet na uskutočnenie zmluvy alebo operácie na organizovanom trhu cenných papierov alebo tovaru, potresce sa odňatím slobody až na tri roky alebo zákazom činnosti alebo peňažným trestom.“

     Podľa § 128 ods. 3 Trestného zákona č. 140/1961 v znení zákona č. 553/2002 Z. z. „Odňatím slobody na dva roky až osem rokov sa páchateľ potresce, ak získa činom uvedeným v odseku 1 alebo 2 pre seba alebo iného značný prospech.“

     Podľa § 19 ods. 1 zákona č. 566/2001 o cenných papieroch v znení zákona č. 510/2002 Z. z. (ďalej len zákona o CP) „Prevodom cenného papiera je zmena majiteľa cenného papiera uskutočnená na základe zmluvy podľa tohto zákona.“

     Podľa § 22 ods. 1 zákona o CP „Záväzok previesť zaknihovaný cenný papier je splnený registráciou jeho prevodu vykonanou centrálnym depozitárom alebo členom na základe príkazu na registráciu prevodu zaknihovaného cenného papiera (ďalej len "príkaz na registráciu prevodu"), ak prevádzaný cenný papier zodpovedá zmluve.“

     Podľa § 22 ods. 2 zákona o CP „Registráciou prevodu zaknihovaného cenného papiera je vykonanie zápisu v zákonom ustanovenej evidencii majiteľov zaknihovaných cenných papierov, a to na ťarchu účtu majiteľa prevodcu a v prospech účtu majiteľa nadobúdateľa. Zápisy na ťarchu a v prospech účtov majiteľov je centrálny depozitár alebo člen povinný vykonať k tomu istému dňu.“

     Podľa § 30 zákona o CP 
„(1) Zmluva o kúpe cenných papierov sa spravuje ustanoveniami Obchodného zákonníka o kúpnej zmluve, ak tento zákon neustanovuje inak. Na platnosť zmluvy o kúpe cenných papierov sa vyžaduje, aby bol v nej určený druh prevádzaného cenného papiera, počet prevádzaných cenných papierov, ich kúpna cena a ich ISIN, ak je pridelený.
(2) Bez určenia kúpnej ceny je zmluva o kúpe cenných papierov platná, len keď strany v tejto zmluve prejavili vôľu uzavrieť ju bez určenia kúpnej ceny. V takých prípadoch je kupujúci povinný zaplatiť kúpnu cenu, ktorá zodpovedá najnižšiemu kurzu, za ktorý sa zastupiteľný cenný papier predával v deň uzavretia zmluvy na burze cenných papierov. Ak zastupiteľný cenný papier nebol v tento deň predmetom obchodovania na burze cenných papierov, je kupujúci povinný zaplatiť kúpnu cenu, ktorá zodpovedá najnižšiemu kurzu, za ktorý sa zastupiteľný cenný papier naposledy predával na burze cenných papierov. Ak nemožno kúpnu cenu takto určiť, je kupujúci povinný zaplatiť cenu, ktorú bolo možné dosiahnuť pri vynaložení odbornej starostlivosti (§ 73).
(3) Zmluva o kúpe listinného cenného papiera na meno musí mať písomnú formu, a ak tak ustanovuje osobitný zákon, aj zmluva o kúpe listinného cenného papiera na rad.
(4) Zmluva o darovaní cenných papierov sa spravuje ustanoveniami Občianskeho zákonníka o darovacej zmluve, ak tento zákon neustanovuje inak. Zmluva o darovaní cenných papierov musí mať písomnú formu.“

     Podľa § 409 ods. 1 zákona č. 513/1991 Zb. obchodný zákonník v znení zákona č. 526/2002 Z. z. „Kúpnou zmluvou sa predávajúci zaväzuje dodať kupujúcemu hnuteľnú vec (tovar) určenú jednotlivo alebo čo do množstva a druhu a previesť na neho vlastnícke právo k tejto veci a kupujúci sa zaväzuje zaplatiť kúpnu cenu.“

     Kúpna zmluva je v Obchodnom zákonníku upravená ako osobitný typ zmluvy. Podľa § 269 ods. 1 z toho vyplýva, že dohoda strán o obsahu kúpnej zmluvy musí zahŕňať podstatné časti ustanovené pre tento typ zmluvy v základnom § 409 ods. 1. Ak by medzi návrhom kúpnej zmluvy a jeho prijatím síce bol súlad, ale v obsahu zmluvy by chýbala niektorá z predpísaných podstatných náležitostí, kúpna zmluva nevznikne.

     Podstatné časti (náležitosti) kúpnej zmluvy sú: a) určenie zmluvných strán, b) vymedzenie predmetu kúpy, c) množstvo tovaru, d) záväzok predávajúceho dodať predmet kúpnej zmluvy (tovar) kupujúcemu a previesť na neho vlastnícke právo k tomuto predmetu, e) záväzok kupujúceho zaplatiť kúpnu cenu.

     Pre uzavieranie a vznik kúpnej zmluvy platia jednak všeobecné ustanovenia § 43 až 51 Občianskeho zákonníka o zmluvách. Podľa nášho práva platí požiadavka bezvýhradnej a včasnej akceptácie celého návrhu zmluvy, t. j. vrátane podstatných aj nepodstatných náležitostí. Pokiaľ ide o formu kúpnej zmluvy, platí zásada úplnej neformálnosti.

     Na platnosť kúpnej zmluvy sa vyžaduje písomná forma iba v tých prípadoch, keď aspoň jedna strana pri rokovaní prejaví vôľu, aby zmluva bola uzavretá v písomnej forme (§ 272). Písomná forma sa ďalej vyžaduje v prípadoch, keď to ustanovuje osobitný právny predpis. Zákon o CP predpisuje písomnú formu pre zmluvu o kúpe listinného cenného papiera na meno (§ 19). Inak možno kúpnu zmluvu uzavrieť ústne, telefonicky, konkludentne (per facta concludentia), keď prejavy vôle strán vyplývajú z ich správania, prípadne sčasti písomne a sčasti ústne, resp. konkludentne. Odovzdanie tovaru (predmetu kúpy) a zaplatenie kúpnej ceny patrí už k jej splneniu.

     Podľa § 49a zákona č. 40/1964 Zb. občiansky zákonník v znení zákona č. 526/2002 Z. z. „Právny úkon je neplatný, ak ho konajúca osoba urobila v omyle vychádzajúcom zo skutočnosti, ktorá je pre jeho uskutočnenie rozhodujúca, a osoba, ktorej bol právny úkon určený, tento omyl vyvolala alebo o ňom musela vedieť. Právny úkon je takisto neplatný, ak omyl táto osoba vyvolala úmyselne. Omyl v pohnútke nerobí právny úkon neplatným.“

      Ide o prípad relatívnej neplatnosti, ktorej sa treba dovolať. Z osôb dotknutých relatívne neplatným právnym úkonom je z práva dovolať sa neplatnosti vylúčený ten, kto ju sám spôsobil. Bez dovolania sa relatívnej neplatnosti je právny úkon platný. V prípadoch, v ktorých je právny úkon v rozpore so všeobecne záväzným právnym predpisom o cenách, právny úkon je neplatný len v tom rozsahu, v ktorom odporuje tomuto predpisu.

     Zo zabezpečených dôkazov je nepochybné, že obvinený v čase uzavierania kúpnych zmlúv a plnomocenstiev nevedel o tom, že mu vznikla povinnosť vyhlásiť povinnú ponuku na prevzatie podľa zákona o CP. Po zistení tohto omylu v ďalšom konaní pri nadobúdaní akcií pokračoval výlučne podľa pokynov XXXXX Podľa pokynov XXXXX v júni 2003 (po skončení povinnej ponuky na prevzatie) boli opätovne použité plnomocenstvá a kúpne zmluvy, ku ktorým boli obchody na burze cenných papierov v XXXXX pozastavené, neskôr zrušené. Z preukázaného skutkové deja, postojov a konania obvineného, svedkov, obchodníka s cennými papiermi je nepochybné a zrejmé, že obvinený stíhaným skutkom nekonal v úmysle spôsobiť škodu akcionárom - predávajúcim, poškodeným.

     Obvinený konal spôsobom, že on sám a aj akcionári-predávajúci boli v omyle v otázke povinnosti vyhlásiť verejnú ponuku na prevzatie a tým aj iné - administratívne určenie kúpnej ceny akcií, a to z dôvodu, že si nesprávne vyložil normy zákona o CP. Po zistení uvedeného omylu konal obvinený v súlade a podľa pokynov obchodníka s cennými papiermi, ktorý má dostatočné odborné vedomosti a skúsenosti s daným typom obchodov. Ak by pokyny obchodníka s cennými papiermi dané obvinenému boli iné, ako tie čo boli v tejto veci, obvinený by ich nasledoval a správal by sa podľa nich. A aj preto v konaní obvineného nie je daná subjektívna stránka vo vzťahu k stíhanému trestnému činu. 

     Úmyselným zavinením páchateľa musia byť pokryté všetky znaky základne skutkovej podstaty stíhaného trestného činu podvodu podľa § 221 ods. 1 Trestného zákona, tzn. podvodné konanie (uvedenie do omylu alebo využitie omylu iného) a následok (škoda na cudzom majetku a obohatenie páchateľa či iného) ako aj príčinný vzťah medzi konaním a spôsobeným následkom. Ak nie je úmyselné zavinenie dané čo i len k jednému znaku základnej skutkovej podstaty trestného činu podvodu, nemožno vyvodiť trestnú zodpovednosť za spáchanie trestného činu podvodu. V zmysle judikatúry R 92/1951 k naplneniu subjektívnej stránky trestného činu nestačí, že páchateľ len úmyselne konal, ale je potrebné, aby úmyselne porušil, ohrozil záujem chránený Trestným zákonom. Úmyselným zavinením páchateľa musí byť pokryté aj to, že takýmto konaním chce spôsobiť na cudzom majetku škodu a tým seba či iného obohatiť. Zo všetkých zabezpečených dôkazov vyplýva, že nie je u obvineného dané úmyselné zavinenie vo vzťahu k spôsobeniu škody na cudzom majetku. V tej súvislosti najmä poukazujem na výpoveď svedkyne XXXXX o tom, že obvinený od nich žiadal stanovisko k ďalšiemu postupu pri realizácii predaja akcií (na burze realizované dňa XXXXX a XXXXX), toto stanovisko bolo v znení, že kúpne zmluvy a plnomocenstvá je možné opätovne použiť, a obvinený sa bez odchýlky riadil ich pokynmi. Nakoniec treba poukázať na to, že obchody dané obvineným prostredníctvom obchodníka s cennými papiermi na burzu cenných papierov v júni 2003 (dňa XXXXX na burze pozastavené) boli riadne zrealizované a k prevedeniu akcií došlo pod dohľadom a bez pripomienok Úradu pre finančný trh. 

     Keďže v stíhanom skutku nie je daná subjektívna stránka vo vzťahu k dokonanému trestnému činu podvodu, nie je tým daná subjektívna stránka ani na pokuse trestného činu podvodu ako jeho vývojovom štádiu. Ak mal byť pokus vzťahovaný k okamihu XXXXX a XXXXX k obchodom na burze, ktoré boli pozastavené a neskôr zrušené, treba uviesť, že v tom čase ani obvinený ešte nemal vedomosť o svojej povinnosti vyhlásiť povinnú ponuku na prevzatie podľa zákona o CP a už vôbec nemal vedomosť o možnej administratívne určenej cene.

     Z vyšetrovacieho spisu vyplýva, že informácia o pozastavení obchodovania s cennými papiermi bola zverejnená, bola zverejnená tiež povinná ponuka na prevzatie, a neboli zistené iné informácie, ktoré v čase rozhodovania predávajúcich by boli nezverejnené a tieto by využil vo svoj prospech obvinený. 

     Na rozdiel o stavu veci pred vznesením obvinenia sa po vznesení obvinenia nepotvrdilo podozrenie, že obvinený v úmysle zadovážiť sebe alebo inému výhodu či prospech neoprávnene použil informáciu dovtedy nie verejne prístupnú, ktoré získal z dôvodu svojho zamestnania, povolania, postavenia alebo svojej funkcie a ktorej zverejnenie podstatne ovplyvňuje operácie na organizovanom trhu cenných papierov. Po vznesení obvinenia oproti stavu pred vznesením obvinenia bolo preukázané, že obvinený nedisponoval žiadnou informáciou ako to má na mysli § 128 Trestného zákona, za ktorý trestný čin bolo pôvodne začaté trestné stíhanie. Vzhľadom k takej zmene skutkových zistení bolo uvedené konanie obvineného posudzované ako trestný čin podvodu, keďže sa javilo, že obvinený úmyselne využil omyl akcionárov-predávajúcich, aby im tak úmyselne spôsobil škodu a sebe neoprávnený prospech. Nakoniec však aj u obvineného bol zistený rovnaký omyl ako u akcionárov-predávajúcich. Keďže po vznesení obvinenia bolo bez rozumných pochybností zistené, že v konaní obvineného nie je daná subjektívna stránka stíhaného trestného činu, bolo namieste také trestné stíhanie zastaviť. 

     Po vznesení obvinenia žiadne dôkazy vyššiu mieru pravdepodobnosti o spáchaní stíhaného trestného činu obvineným nepotvrdili, na rozdiel od stavu veci pred vznesením obvinenia. Práve naopak, zohľadniac zabezpečené dôkazy každý jednotlivo a vzájomne v ich súhrne, potvrdila sa obrana obvineného.   

     Uvedeným konaním nebol spáchaný stíhaný trestný čin, ani iný trestný čin. Stíhaný skutok podľa môjho názoru nie je ani priestupkom, iným správnym deliktom ani ho nemožno prejednať v disciplinárnom konaní, preto neprichádza do úvahy ani postúpenie veci. 

     Na základe uvedeného som rozhodol tak ako je uvedené vo výrokovej časti tohto rozhodnutia. 

Poučenie:
	Proti tomuto uzneseniu je prípustná sťažnosť, ktorú možno podať v lehote troch dní od jeho oznámenia prostredníctvom tunajšej prokuratúry Krajskej prokuratúre v Trenčíne. Sťažnosť má odkladný účinok.

JUDr. Jozef Kováčik, Ing.
prokurátor