Okresná prokuratúra Bratislava V 
Prokofievova 4, 851 01 Bratislava 5 	

Sp. zn. : 2 Pv 204/13/1105	Bratislava V, 31.12.2013
EEČ : 2-12-9-2013

U Z N E S E N I E

Trestná vec:	obvinená XXXXX 
Zločin:	Týranie blízkej osoby a zverenej osoby podľa § 208 odsek 1 písmeno a, písmeno b Trestného zákona číslo 300/2005 Zbierky zákonov v znení zákona číslo 334/2012 Zbierky zákonov

Rozhodol: 	prokurátorka Okresnej prokuratúry Bratislava V
Podľa § 214 odsek 1 Trestného poriadku postupujem vec trestného stíhania obvinenej:
1.	XXXXX
	dátum narodenia: XXXXX
	miesto narodenia: XXXXX
	rodné priezvisko: XXXXX
	trvalé bydlisko: XXXXX
Okresnému úradu v Bratislave, odboru všeobecnej vnútornej správy, 

najmenej od februára roku 2012 do 01.03.2013 v domácnosti v byte na XXXXX týrala svoju dcéru mal. XXXXX, a to tak, že ju opakovane bezdôvodne bila, a to rukou a varechou po rôznych častiach tela, ťahala ju za vlasy, pričom v presne neustálený deň vo februári roku 2013 ju zbila tak, že jej spôsobila modrinu na zadku s priemerom asi desať centimetrov, taktiež jej odopierala jedlo, a to medziiným tak, že jej zakazovala vziať si do školy desiatu, pričom jej v priebehu dňa dovolila zjesť iba jogurt alebo tanier polievky, a taktiež jej neumožňovala spať v posteli, ale len na podlahe v predsieni bytu bez vankúša a prikrývky, čím mal. XXXXX spôsobovala fyzické a psychické utrpenie,

nakoľko výsledky vyšetrovania preukazujú, že nejde o trestný čin, ale ide o skutok, ktorý by mohol byť priestupkom proti občianskemu spolunažívaniu podľa § 49 ods. 1 písm. d) zákona č. 372/1990 Zb. o priestupkoch v znení neskorších predpisov.

Odôvodnenie:
Vyšetrovateľ PZ Okresného riaditeľstva PZ v Bratislave V, Odboru kriminálnej polície uznesením pod sp. zn. ORP-239OVK-B5-2013 zo dňa 08.07.2013 podľa § 206 ods. 1 Trestného poriadku vzniesol obvinenie XXXXX pre zločin týrania blízkej osoby a zverenej osoby podľa § 208 ods. 1 písm. a), písm. b) Tr. zák. na tom skutkovom základe, ako je to uvedené vo výrokovej časti tohto uznesenia. 

Dňa 30.12.2013 predložil vyšetrovateľ PZ tunajšej prokuratúre celý spisový materiál spolu s návrhom na postúpenie veci Okresnému úradu v Bratislave podľa § 214 ods. 1 Tr. por.

Preskúmaním spisového materiálu som dospela k názoru, že v prípade obvinenej XXXXX je možné navrhovaný postup vyšetrovateľa PZ akceptovať, pretože je odôvodnený postup podľa § 214 ods. 1 Tr. por., teda postúpenie veci Okresnému úradu v Bratislave.

Podľa § 214 ods. 1 Trestného poriadku prokurátor alebo policajt postúpi vec inému orgánu, ak výsledky vyšetrovania alebo skráteného vyšetrovania preukazujú, že nejde o trestný čin, ale ide o skutok, ktorý by mohol byť priestupkom alebo iným správnym deliktom alebo by mohol byť prejednaný v disciplinárnom konaní. 
Podľa § 208 ods. 1 Trestného zákona sa zločinu týrania blízkej osoby a zverenej osoby dopustí ten, kto týra  blízku  osobu  alebo osobu,  ktorá je v jeho starostlivosti alebo výchove, spôsobujúc jej fyzické utrpenie alebo psychické utrpenie 
písm. a) bitím, kopaním, údermi, spôsobením rán a popálenín rôzneho druhu, ponižovaním, pohŕdavým zaobchádzaním, neustálym sledovaním, vyhrážaním, vyvolávaním strachu alebo stresu, násilnou izoláciou, citovým vydieraním alebo iným správaním, ktoré ohrozuje jej fyzické alebo psychické zdravie alebo obmedzuje jej bezpečnosť,
písm. b) bezdôvodným odopieraním stravy, oddychu alebo spánku alebo odopieraním nevyhnutnej osobnej starostlivosti, ošatenia, hygieny, zdravotnej starostlivosti, bývania, výchovy alebo vzdelávania.
Podľa § 8 Trestného zákona trestný čin je protiprávny čin, ktorého znaky sú uvedené v tomto zákone, ak tento zákon neustanovuje inak.
Podľa § 2 ods. 10 Trestného poriadku orgány činné v trestnom konaní postupujú tak, aby bol zistený skutkový stav veci, o ktorom nie sú dôvodné pochybnosti, a to v rozsahu nevyhnutnom na ich rozhodnutie. Dôkazy obstarávajú z úradnej povinnosti. Právo obstarávať dôkazy majú aj strany. Orgány činné v trestnom konaní s rovnakou starostlivosťou objasňujú okolnosti svedčiace proti obvinenému, ako aj okolnosti, ktoré svedčia v jeho prospech, a v oboch smeroch vykonávajú dôkazy tak, aby umožnili súdu spravodlivé rozhodnutie.
	Podľa § 2 ods. 12 Trestného poriadku orgány činné v trestnom konaní a súd hodnotia dôkazy získané zákonným spôsobom podľa svojho vnútorného presvedčenia založeného na starostlivom uvážení všetkých okolností prípadu jednotlivo i v ich súhrne nezávisle od toho, či ich obstaral súd, orgány činné v trestnom konaní alebo niektorá zo strán.
Podľa § 49 ods. 1 písm. d)  zákona č. 372/1990 Zb. o priestupkoch v znení neskorších predpisov sa priestupku proti občianskemu spolunažívaniu dopustí ten,  kto úmyselne naruší občianske spolunažívanie vyhrážaním ujmou na zdraví, drobným ublížením na zdraví, nepravdivým obvinením z priestupku, schválnosťami alebo iným hrubým správaním.

Týraním sa v zmysle vyššie citovaného ustanovenia Trestného zákona rozumie také úmyselné zlé zaobchádzanie s blízkou osobou, ktoré sa vyznačuje vyšším stupňom hrubosti, bezcitnosti a bezohľadnosti s určitým trvaním, ktoré táto osoba pre jeho hrubosť, bezohľadnosť a bolestivosť pociťuje ako ťažké príkorie. Nemusí ísť o dlhšie alebo dlhší čas trvajúce konanie. Nevyžaduje sa, aby u zverenej osoby vznikli následky na zdraví, musí ísť však o konanie, ktoré týraná osoba pociťuje ako ťažké príkorie. 
Pod pojmom fyzické alebo psychické  utrpenie treba rozumieť taký stav, ktorý sa vyznačuje telesnými alebo duševnými bolesťami, ktoré ovplyvňujú obvyklý spôsob života týranej osoby a netrvajú celkom krátky, prechodný čas.  

Obvinená vo svojej výpovedi uviedla, že skutok tak, ako je popísaný vo výrokovej časti uznesenia o vznesení obvinenia, sa nezakladá na pravde. Priznala, že svoju dcéru, maloletú XXXXX, raz udrela po zadku, nakoľko jej zatajila tri päťky, ako aj žiacku knižku. To sa stalo niekedy vo februári tohto roku. Údajne mala mať po tejto bitke na zadku modrinu. Je vylúčené, aby jej vyberala z tašky desiatu, pretože do práce odchádza ešte predtým, ako sa deti ráno zobudia. Vždy majú navarené, stará sa o to, aby maloletá jedla pravidelne. Každé z detí má vlastnú posteľ, majú spoločnú vlastnú izbu. Nie je pravda, že by nútila maloletú spať na dlážke. Fyzické tresty bežne nepoužíva, maloletú za vlasy nikdy neťahala. K tomu, čo maloletá XXXXX uvádzala pred školskou psychologičkou, pracovníčkami ÚPSVaR a spolužiačkami, obvinená uviedla, že neverí tomu, že to povedala.  

Poškodená maloletá XXXXX bola vypočutá dňa 06.05.2013, teda v čase, keď sa nachádzala v krízovom centre. Maloletá s výnimkou tvrdenia, že ju mama niekedy vo februári 2013 zbila za to, že jej zatajila zlé známky v škole a následne neukázala žiacku knižku, pričom ju mala asi dva krát udrieť rukou po holom zadku (spôsobené modriny mali vidieť aj spolužiačky pri prezliekaní sa na hodinu telesnej výchovy), poprela všetky skutočnosti, o ktorých rozprávala predtým svojim spolužiačkam, školskej psychologičke a pracovníčkam ÚPSVaR, na základe ktorých bola umiestnená do krízového centra. Maloletá sa vyjadrila, že nikdy predtým ju mama nezbila, doma spala vo vlastnej posteli v spoločnej izbe s bratom Petrom, podmienky na učenie mala vyhovujúce. Pokiaľ ide o stravovanie, toto zabezpečovala mama, resp. stará mama, a to tri krát denne, pričom sa nikdy nestalo, že by jej mama stravu odopierala. U mamy jej bolo dobre, dobre sa o ňu starala, má ju rada. Mama jej nikdy nenadávala, len mala voči nej výčitky, pokiaľ neposlúchala. Maloletá nikdy nepociťovala, že by jej niečo chýbalo, a to aj napriek tomu, že nedisponovali nadmernými finančnými prostriedkami. Na otázku, prečo pri pohovore s pracovníčkami ÚPSVaR uvádzala odlišné okolnosti, maloletá odpovedala, že si na to nepamätá, pričom sa vyjadrila, že pracovníčkam povedala iba o tých päťkách. Z mamy strach nemá, chce sa vrátiť domov. 

Svedok maloletý XXXXX, brat maloletej XXXXX, ktorý žije s ňou a s matkou v spoločnej domácnosti v byte na XXXXX XXXXX, dňa 03.06.2013 vypovedal, že vzťah medzi ňou a mamou je veľmi dobrý. Mama sa im vo voľnom čase venovala dostatočne, chodievali spolu na výlety. S maloletou majú doma spoločnú izbu s vlastnými posteľami. Pokiaľ ide o stravovanie, maloletá mohla jesť vždy, kedy chcela, stravovali sa doma, varili si spoločne s mamou. Fyzické tresty mama nepoužívala, iba výnimočne. Vedel od mamy o tom, že sestra raz dostala po zadku za tri päťky, ktoré mame zatajila. Zmeny v správaní sestry si nevšimol, rovnako ani zmenu jej vzťahu k mame. Mama ani jedného z nich neuprednostňovala, mala rada oboch rovnako. 

Svedok XXXXX, riaditeľ ZŠ XXXXX, vo svojej výpovedi dňa 22.10.2013 uviedol, že vie uviesť iba sprostredkované informácie o zlom zaobchádzaní so žiačkou ich školy, maloletou XXXXX Dozvedel sa ich od školskej psychologičky XXXXX, ktorá mu mala uviesť, že od spolužiačok maloletej XXXXX, maloletých XXXXX a XXXXX vie, že matka maloletej XXXXX ju doma ponižuje, bije, nedáva jej poriadne jesť. Na základe uvedeného sa rozhodli kontaktovať pracovníkov ÚPSVaR v Bratislave. Dňa 01.03.2013 bol za prítomnosti XXXXX, zástupcu riaditeľa školy XXXXX a výchovnej poradkyne XXXXX vykonaný pohovor pracovníčok ÚPSVaR s maloletou XXXXX, kde mala potvrdiť vyššie uvedené skutočnosti. Maloletá XXXXX údajne nemohla spať vo svojej posteli, dostávala iba tanier polievky, a to tiež iba vtedy, ak mama nemala zlú náladu, bola bitá, pričom aj spolužiačky jej mali vidieť modriny na spodnej časti tela. 

Svedkyňa XXXXX, školská psychologička na ZŠ XXXXX, dňa 22.10.2013 vypovedala, že začiatkom školského roka 2012/2013 prišli za ňou ako za školskou psychologičkou dve žiačky ZŠ XXXXX, XXXXX a XXXXX, ktoré jej uviedli, že nejaké dievča z inej školy mama bije, nedáva jej jesť a núti ju spať na podlahe. Vo februári 2013 ju opätovne oslovila XXXXX s tým, že tým týraným dievčaťom je jej spolužiačka maloletá XXXXX Popísala, že sa od maloletej XXXXX dozvedela, ako ju matka bije aj za najmenšie drobnosti, nedáva jej jesť, resp. kontroluje, čo zje, núti ju spať na parketách na chodbe. Následne si zavolala maloletú XXXXX na pohovor, kde jej maloletá potvrdila predchádzajúce informácie. Taktiež sa vyjadrila, že sa na dlážke na chodbe musí aj učiť, no keď príde návšteva, má sa tváriť, že žije v izbe s bratom. Mama jej mala zakazovať brať si do školy desiatu, jesť môže, až keď jej to mama dovolí, aj to iba polievku alebo jogurt. V istom období vraj mohla jesť iba starú zhnitú stravu. Mama ju mala biť najskôr rukami po tvári, no keďže to bolo vidieť, začala používať varechu  a biť ju po zadku, a to vtedy, keď zle zamietla, buchla hrncom, alebo za zlé známky v škole. Mama ju mala tiež ponižovať pred známymi, nepravdivo o nej tvrdiť, že prepadá, a že je sprostá. Nekupuje jej oblečenie, desiatu do školy jej musia nosiť spolužiačky. Počas Vianoc nemohla večerať s mamou a bratom, ale musela byť na chodbe, pričom sa smela iba pozerať. Uvedené konanie matky voči maloletej XXXXX malo trvať asi rok. Svedkyňa skonštatovala, že počas rozhovoru vyzerala maloletá úzkostne, bola chudá a utiahnutá. Známky zanedbanosti však na nej nespozorovala, rovnako ani fyzické zranenia, avšak XXXXX jej mala ešte predtým uviesť, že keď sa prezliekali na hodinu telesnej výchovy, videla, že maloletá XXXXX má celý zadok fialový, pretože ju mama zbila. Preto sa rozhodla uvedené skutočnosti konzultovať so zástupcom riaditeľa školy a následne kontaktovať ÚPSVaR. Za účasti pracovníčok ÚPSVaR bol vykonaný pohovor s maloletou, počas ktorého táto vyššie popísané skutočnosti uviedla opakovane. 

Maloletá XXXXX dňa 04.07.2013 vo svojej výpovedi potvrdila, že jej spolužiačka XXXXX asi tri až štyri mesiace dozadu povedala, ako u nich doma nie je všetko v poriadku, mama jej údajne nedáva jedlo, spáva na zemi, mama ju bije. Následne ju presvedčila, aby spolu zašli za školskou psychologičkou. V rozpore s výpoveďou svedkyne XXXXX uviedla, že následne ona spolu s maloletou XXXXX spolu zašli za školskou psychologičkou, u ktorej nehovorili priamo o maloletej, ale o inom dievčati, pričom sa pýtali, čo majú robiť. Psychologička im uviedla, aby to dievča za ňou poslali. Asi týždeň na to mala maloletá XXXXX prísť do školy vystrašená a svedkyni ukázala na WC veľkú modrinu na zadku s priemerom asi 10 cm, ktorú jej mala spôsobiť mama za to, že nemala žiacku knižku. Maloletá XXXXX však napriek tomu odmietala vec nahlásiť. Počas ďalších dní mala maloletá svedkyni povedať, že sa bojí, má strach ísť domov. Svedkyňa o tom povedala doma mame a na druhý deň išla aj s maloletou opätovne za školskou psychologičkou. Potom už mala maloletá školskú psychologičku navštevovať sama. Svedkyňa ďalej uviedla, že desiatu si maloletá zvykla nosiť do školy málokedy. Maloletá mala na ňu pôsobiť unavene. Počas posledných dvoch mesiacov si nerobila domáce úlohy. 

Dňa 04.07.2013 bola vypočutá aj maloletá XXXXX, ktorá v podstate potvrdila skutočnosti uvádzané maloletou XXXXX. 

Znalec z odboru psychológia, odvetvie klinická psychológia detí, Mgr. Martin Balko, v záveroch znaleckého posudku vypracovaného na maloletú XXXXX konštatuje, že u maloletej nebola zistená prítomnosť akútnej stresovej ani posttraumatickej symptomatiky, ani inej akútnej klinicky významnej psychopatologickej symptomatiky. Aktuálne jej prežívanie nie je sýtené zjavnou úzkosťou. Nie je prítomná depresívna symptomatika, situačne môže mať tendenciu k reaktívnemu prežívaniu zlej nálady, interpersonálnym ťažkostiam a zníženému sebahodnoteniu. 

Psychologické vyšetrenie obvinenej XXXXX vykonala znalkyňa z odboru psychológia, odvetvie klinická psychológia dospelých, PhDr. Vlasta Kurucová. Znalkyňa dospela k záveru, že spolužitie obvinenej s poškodenou maloletou XXXXX predstavovalo interpersonálnu komunikáciu, v ktorej sa v obdobiach puberty vyskytuje zvýšená konfliktnosť medzi rodičom a dieťaťom, ktorá v značnej miere súvisí s vývojom pubescentnej osobnosti, pre ktorú sú typické prejavy vzdorovitosti, negácie, konflikty s autoritami a sebapresadzovania, čo pre obvinenú predstavuje emočnú záťaž, a vzhľadom na jej osobnostný terén postupne viedlo k situačnému neurotickému reagovaniu, kedy aktuálne afektívne napätia sú odvádzané navonok energickým, nevynímajúc aj agresívnym, spôsobom. Iné alebo patologické motívy v v psychologickom vyšetrení objektivizované neboli. Posudzovaná predstavuje priemernú, zrelú, sociálne integrovanú osobnosť s primeraným sociálnym zázemím a subjektívne prežívaným pozitívnym vzťahom k vlastným deťom, čo dáva predpoklad pre sociálne akceptované konanie. 

Z listinných dôkazov poukazujem na úradný záznam spísaný pracovníčkami ÚPSVaR v Bratislave z pohovoru s maloletou XXXXX pred jej umiestnením do Krízového centra Maják nádeje, a na správu XXXXX, psychologičky Krízového centra Maják nádeje, zo dňa 10.05.2013 o maloletej XXXXX 

Z vyššie uvedenej dôkaznej situácie možno vyvodiť záver, že je dostatočne preukázané použitie fyzického násilia obvinenej XXXXX voči svojej maloletej dcére XXXXX vo februári 2013, kedy obvinená zbila dcéru po zadku za zatajenie zlých známok v škole a následné zatajenie žiackej knižky, v dôsledku čoho mala maloletá podliatiny. Ostatné formy konania obvinenej voči maloletej, ktoré sú v zmysle objektívnej stránky skutkovej podstaty trestného činu týrania blízkej osoby a zverenej osoby podľa § 208 ods. 1 písm. a), písm. b) Trestného zákona spôsobilé zakladať trestnoprávnu zodpovednosť, neboli preukázané, nakoľko ich reálnosť bola vyvodená výlučne z odvodených dôkazov, pričom obsahom všetkých boli tvrdenia poškodenej maloletej XXXXX, ktorá ich pri svojom výsluchu pred vyšetrovateľom PZ poprela. U poškodenej nebola zistená žiadna forma akútnej psychopatologickej symptomatiky, naopak osobnosť obvinenej bola znalkyňou vyhodnotená v rovine predpokladajúcej sociálne akceptovateľné správanie. 

Vyššie popísané konanie obvinenej voči poškodenej ale nevykazuje znaky takej intenzity bezcitnosti, hrubosti a bezohľadnosti, trvajúcich určitý, nie celkom krátky čas, ktoré by poškodená pociťovala ako ťažké príkorie, aby ho bolo možné kvalifikovať ako stíhaný trestný čin. Na druhej strane však nemožno konanie obvinenej považovať za ospravedlniteľné, naopak, takéto konanie je spoločensky ale aj v zmysle právneho poriadku nežiaduce a postihu hodné predovšetkým s prihliadnutím na jeho existenciu vo vzťahu medzi rodičom a dieťaťom.

Podľa výsledkov vykonaného dokazovania stíhané konanie obvinenej, uvedené v skutkovej vete tohto uznesenia, nenaplnilo ani znaky skutkovej podstaty iného trestného činu, uvedeného v osobitnej časti Tr. zák.

Predmetné konanie obvinenej je však možné posúdiť ako priestupok proti občianskemu spolunažívaniu v zmysle ustanovenia § 49 ods. 1 písm. d) zákona č. 372/1990 Zb. o priestupkoch, a preto je potrebné uvedenú vec postúpiť Okresnému úradu v Bratislave na prejednanie priestupku.
	
S poukazom na uvedené skutočnosti som rozhodla tak, ako je uvedené vo výrokovej časti tohto uznesenia.

Poučenie:
Proti tomuto uzneseniu je prípustná sťažnosť, ktorú možno podať u prokurátora okresnej prokuratúry do troch dní od oznámenia uznesenia. Sťažnosť má odkladný účinok. (§ 185 a nasl. Tr. por.)

JUDr. Katarína Habčáková
prokurátorka