Okresná prokuratúra Liptovský Mikuláš 
Tomášikova 5, 031 80 Liptovský Mikuláš 1 	

Sp. zn. : 1 Pv 417/13/5505	Liptovský Mikuláš, 13.1.2014
EEČ : 2-39-18-2014

U Z N E S E N I E

Trestná vec:	obvinená XXXXX 
Prečin:	Ohrozovanie mravnej výchovy mládeže podľa § 211 odsek 1 písmeno b Trestného zákona číslo 300/2005 Zbierky zákonov v znení zákona číslo 334/2012 Zbierky zákonov

Rozhodol: 	prokurátorka Okresnej prokuratúry Liptovský Mikuláš
Podľa § 215 odsek 1 písmeno b Trestného poriadku zastavujem trestné stíhanie obvinenej:
1.	XXXXX
	dátum narodenia: XXXXX
	miesto narodenia: XXXXX
	rodné priezvisko: XXXXX
	trvalé bydlisko: XXXXX
	povolanie: invalidná dôchodkyňa
Ako matka maloletého XXXXX, nar. XXXXX s ktorým žije v spoločnej domácnosti vo XXXXX, okres XXXXX, nestarala sa riadne o jeho výchovu, nezabezpečila, aby riadne navštevoval povinnú školskú dochádzku, ktorú mal určenú v XXXXX, na XXXXX, okres XXXXX, pričom v mesiacoch máj a jún 2013 v školskom roku 2012/2013 vymeškal celkom 209 vyučovacích hodín, ktoré mal neospravedlnené a to aj napriek tomu, že na záškoláctvo svojho syna bola upozorňovaná školou a vec bola signalizovaná Úradu práce, soc. vecí a rodiny v Liptovskom Mikuláši.

lebo nie je tento skutok trestným činom a nie je dôvod na postúpenie veci

Odôvodnenie:
	Poverený príslušník OO PZ v Liptovskom Mikuláši uznesením ORP-XXXXX  začal podľa § 199 ods. 1, ods. 2 Trestného poriadku trestné stíhanie a súčasne podľa § 206 ods. 1 Trestného poriadku vzniesol obvinenie XXXXX pre prečin ohrozovania mravnej výchovy mládeže podľa § 211 ods. 1 písm. b/ Trestného zákona, pre skutky uvedené vo výrokovej časti týchto uznesení.
	Po skončení skráteného vyšetrovania mi poverený príslušník predložil spisový materiál s návrhom na zastavenie trestného stíhania obvinenej XXXXX, ktorý som v rámci prokurátorského dozoru preskúmala a zistila som, že je dôvodný.
	Obvinená XXXXX ku skutku, ktorý sa jej kladie za vinu uviedla, že je invalidná dôchodkyňa, má problémy s chôdzou, pred dvoma rokmi prekonala porážku, stará sa o svojho syna XXXXX ktorý je problémové dieťa. Po rozvode jej bol zverený do výchovy. Robil si čo chcel. Chodil do normálnej základnej školy v XXXXX, kde zanedbával učivo, školu nezvládal, preto ho preradili do špeciálnej základnej školy. Pretože vymeškával školskú dochádzku, bola viackrát predvolaná na pohovor k riaditeľovi školy, kde na každé predvolanie sa dostavila, aj telefonicky sa zaujímala o synovu dochádzku a prospech v škole. Keď sa dozvedela, že syn riadne nechodí do školy, každé ráno ho zaviedla k autobusu, zabalila desiatu, dala mu peniaze na autobus a aj do školy telefonovala, či prišiel do školy a keď jej povedali, že nie, tak ho vyhrešila, povedala mu, že kvôli nemu bude mať problémy, že kde sa túlal. On jej vždy odvrkol, aby sa nestarala. Jej zdravotný stav jej nedovolí, aby s ním cestovala, býva jej často zle, má zlú finančnú situáciu, preto sa presťahovala vo Východnej k autobusovej zastávke, aby videla z okna, či syn nastupuje do autobusu. Jeho problémové správanie viackrát riešila so sociálnou kurátorkou, ktorá tiež synovi dohovárala, aby riadne chodil do školy a slušne sa správal. Robil si ale čo chcel, preto požiadala sociálnu kurátorku o vybavenie nejakého diagnostického zariadenia. Podľa nej nedovoľovala viesť synovi záhaľčivý život, urobila všetko pre to, aby riadne navštevoval povinnú školskú dochádzku. Po skončení povinnej školskej dochádzky už ďalej neštuduje. 
	Riaditeľ XXXXX uviedol, že syn obvinenej vymeškával povinnú školskú dochádzku pravidelne v dlhších intervaloch, o čom informovali sociálnu kuratelu. Obvinená bola viackrát upozornená na nedbalú školskú dochádzku, vždy sa na predvolanie dostavila, často telefonovala do školy, či je v škole, vždy oľutovala, že syn nechodí so školy, ale nápravu nezabezpečila, lebo ona nezvládla jeho výchovu, lebo XXXXX vždy len sľuboval, že sa polepší, že bude chodiť do školy. Svoje sľuby nesplnil, robil si čo chcel. Syn obvinenej uviedol, že matku klamal, že chodil do školy, nechcelo sa mu v škole sedieť. Mama aj starí rodičia mu dohovárali, on vždy sľúbil, že sa polepší a to len preto, aby mu dali pokoj. Je mu ľúto, že svojím nezodpovedným konaním mame spôsobil problémy. XXXXX pracuje ako psychologička v Centre špeciálno-pegagogického poradenstva pri Spojenej škole v Lipt. Mikuláši, kde sú prijímaní žiaci na základe predchádzajúceho vyšetrenia, pričom ide o problémových žiakov na základe žiadosti zákonného zástupcu alebo školského pedagóga. V tejto poradni bol syn obvinenej vyšetrený a prijatý za klienta, ale prijatie nie je záväzné, je na dobrovoľnosti zákonných zástupcov dieťaťa, avšak riaditeľ školy uviedol, že keďže 30. 6. 2013 mu končí povinná školská dochádzka, neprejavuje záujem viac študovať, tak do centra viac nešiel.
	Svedkyňa XXXXX, referentka sociálnoprávnej ochrany detí a sociálnej kurately Úradu práce, sociálnych vecí a rodiny uviedla, že viackrát na základe oznámenia Špeciálnej základnej školy v Lipt. Hrádku bolo vykonané šetrenie pomerov v rodine XXXXX a u jeho matky, pričom potvrdila, že matka má zlý zdravotný stav, syn ju nerešpektuje, odmieta užívať lieky, ktoré mu predpísala detská psychiatrička. Matka si s ním nevie dať rady, preto aby ho mohla kontrolovať, presťahovali sa oproti zastávke SAD, aby ho videla, či nastupuje do autobusu. Čo sa týka umiestnenia do ústavnej starostlivosti syna obvinenej, toto nie je podmienené súhlasom rodiča, ale takýto návrh úrad podáva na základe odporúčania psychiatra, pričom XXXXX XXXXX nemohla takéto odporúčanie na základe jedného vyšetrenia vydať, lebo viackrát ku nej nechodil. Šetrením Úradu práce, soc. vecí a rodiny bolo zistené, že nebolo v silách matky, aby syna prinútila dostaviť sa na vyšetrenie k psychiatrovi, jeho výchovu nezvláda kvôli jej zlému zdravotnému stavu. Aj napriek zlému zdravotnému stavu obvinená spolupracovala so školou a s orgánom sociálnoprávnej ochrany detí a sociálnej kurately, zaujímala sa o dochádzku syna, poskytovala mu financie na zakúpenie cestovného do školy, zúčastňovala sa pohovorov v škole, mala snahu zabezpečiť pravidelnú dochádzku syna do školy a aj napriek tomu, že vynaložila maximálne úsilie, aby plnil povinnú školskú dochádzku, ale aj tak si robil čo chcel a vôbec ju nerešpektoval.
	Prečinu ohrozovania mravnej výchovy mládeže podľa § 211 ods. 1 písm. b/ Trestného zákona sa dopustí ten, kto vydá, čo aj z nedbanlivosti, osobu mladšiu ako 18 rokov nebezpečenstvu spustnutia tým, že umožní jej viesť záhaľčivý alebo nemravný život. 
	Vykonanými dôkazmi bolo preukázané, že syn obvinenej v školskom roku 2012/2013 v mesiaci máj 2013 vymeškal 108 vyučovacích hodín a v mesiaci jún 2013 101 vyučovacích hodín, ktoré mal neospravedlnené, avšak mala záujem, aby syn riadne navštevoval povinnú školskú dochádzku, poskytovala mu finančné prostriedky na cestovné, kontrolovala ho, či nastúpil vo Východnej do autobusu, zúčastňovala sa pohovorov, avšak syn ju nerešpektoval, robil si čo chcel, preto mám za to, že vyhodnotením všetkých dôkazov nemožno konanie obvinenie kvalifikovať ako vyššie uvedený trestný čin a ani priestupok, preto som rozhodla tak, ako je uvedené vo výrokovej časti tohto uznesenia.   

Poučenie:
Proti tomuto uzneseniu je prípustná sťažnosť, ktorú možno podať u prokurátora okresnej prokuratúry do troch dní od oznámenia uznesenia. Sťažnosť má odkladný účinok. (§ 185 a nasl. Tr. por.)

JUDr. Iveta Chovančíková
prokurátorka