Okresná prokuratúra Bratislava III 
Vajnorská 47, 832 77 Bratislava 3 	

Sp. zn. : 3 Pv 919/13/1103	Bratislava III, 13.3.2014
EEČ : 2-10-119-2014

U Z N E S E N I E

Trestná vec:	obvinený XXXXX 
Zločin:	

Rozhodol: 	prokurátor Okresnej prokuratúry Bratislava III
Podľa § 215 odsek 1 písmeno a Trestného poriadku zastavujem trestné stíhanie obvineného:
1.	XXXXX
	dátum narodenia: XXXXX
	miesto narodenia: XXXXX
	trvalé bydlisko: XXXXX
v presne nezistených skorých ranných hodinách dňa 03.08.2013 v Bratislave v lokalite Zátišie v garáži zobudil spiaceho poškodeného XXXXX, tohto následne chytil za pravú ruku a vyzval ho „poď von“, pričom poškodeného XXXXX ťahal za ruku von z garáže a pred garážou mu roztrhol nohavice, ktoré mal oblečené na sebe, na to poškodený XXXXX padol na zem, načo mu obvinený prehmatával vrecká nohavíc a zo zadného vrecka mu zobral 220 eur v hotovosti, čím týmto svojím konaním síce nespôsobil poškodenému XXXXX, nar. XXXXX, trvale bytom ŠXXXXX XXXXX, žiadne fyzické zranenia, ale spôsobil mu škodu odcudzením hotovosti vo výške 220 eur,

lebo je nepochybné, že sa nestal skutok, pre ktorý sa vedie trestné stíhanie

Odôvodnenie:
Uznesením vyšetrovateľa Okresného riaditeľstva Policajného zboru  v Bratislave III, odboru kriminálnej polície pod ČVS:ORP-619/1-OVK-B3-2013 zo dňa 11.10.2013 bolo podľa § 199 ods. 1 Tr. por. začaté trestné stíhanie a súčasne podľa § 206 ods. 1 Tr. por. (§ 206 ods. 2 Tr. por.) bolo vznesené obvinenie osobe: XXXXX, narodený XXXXX v Bratislave, trvale bydliskom MXXXXX, XXXXX, prechodne pobytom na XXXXX XXXXX, XXXXX, nezamestnaný, na slobode (ďalej aj len „obvinený“), a to pre spáchanie zločinu lúpeže podľa § 188 ods. 1, ods. 2 písm. d) Trestného zákona s poukazom na § 139 ods. 1 písm. e) Trestného zákona (ďalej len „Tr. zák.“) na tom skutkovom základe, ako je tento opísaný vo výrokovej časti tohto rozhodnutia. 
 
	Pre úplnosť k veci uvádzam, že vydaniu vyššie uvedeného uznesenia predchádzalo podanie trestného oznámenia zo strany poškodeného XXXXX (ďalej len „poškodený“), ktoré podal dňa 04.08.2013 ústne do zápisnice na príslušnej súčasti polície. Takto podané trestné oznámenie bolo ešte následne poškodeným dopĺňané rovnakého dňa (04.08.2013) a dňa 05.08.2013.

	Dňa 03.10.2013 vydal prokurátor tunajšej prokuratúry pod č.k. 1 Pn 805/13/1103-4 v zmysle § 230 ods. 2 písm. a) Tr. por. záväzný pokyn, ktorým uložil konajúcemu príslušníkovi PZ, aby bol predmetný skutok po právnej stránke posúdený, ako zločin lúpeže podľa § 188 ods. 1, ods. 2 písm. d) Trestného zákona  

Po vydaní uznesenia o začatí trestného stíhania a uznesenia o vznesení obvinenia bolo vykonané  náležité dokazovanie, z ktorého vyplývajú nasledovné skutočnosti :  

	Obvinený pri svojom výsluchu zo dňa 20.11.2013 (č.l. 8-12) uviedol, že skutok pre spáchanie ktorého mu bolo vznesené obvinenie sa nestal. Do zápisnice o svojom výsluchu okrem iného uviedol, že dňa 04.08.2013 išiel do svojej garáže na Zátiší, pričom po ceste mal stretnúť osobu, ktorá mu uviedla, že „Laco nahovára Jana, aby povedal, že mu mal zobrať peniaze a občiansky preukaz.“ Následne sa stretol s poškodeným Giecim, ktorý mu uviedol, že mu niekto zobral peniaze a občiansky preukaz. Následne mali prísť do danej lokality policajti v sprievode Gieciho, pričom tento ho označil ako páchateľa, ktorý mu mal vziať peniaze, v dôsledku čoho bol potom predvedený na políciu. Obvinený na záver svojho výsluchu zopakoval, že celé obvinenie sa nezakladá na pravde a ničoho sa nedopustil. 

	Dňa 11.12.2013 bol k podstate skutku vypočutý poškodený (č.l. 13-18), ktorý po zákonnom poučení k veci uviedol, že na bližšie okolnosti predmetného incidentu si už nespomína. V rámci výsluchu uviedol, že občiansky preukaz, ktorý mu mal byť pôvodne odcudzený si našiel pod novinami na stolíku pri garáži. K predmetným peniazom vo výške 220 eur sa vyjadriť nevedel. Poškodený nárok na náhradu škody neuplatnil, pretože podľa jeho vyjadrenia mu obvinený peniaze nezobral. Na priamu otázku obvineného, ktorý bol prítomný pri výsluchu, poškodený odpovedal, že tento mu peniaze nezobral.  
  
	Dňa 11.12.2013 bol k veci ako svedok vypočutý doc. XXXXX, CSc. (č.l. 21-22), ktorý uviedol, že v inkriminovaný deň iba videl, ako obvinený poškodeného ťahal za nohavicu. K odcudzeným peniazom sa svedok vyjadril v tom zmysle, že ráno (dňa 03.08.2013) sa poškodeného pýtal, čo sa stalo, pričom tento mu uviedol,  že mu obvinený stiahol nohavice a z nich mu potom zobral celý dôchodok vo výške okolo 300 eur. 

	V rámci úkonu v zmysle § 208 ods. 1 Tr. por. (preštudovanie vyš. spisu), ktorý bol realizovaný dňa 13.12.2013 bol obvinený podľa § 206 ods. 6 Tr. por. upovedomený o tom, že skutok, pre ktorý je stíhaný, bude v ďalšom konaní právne posudzovaný ako prečin krádeže podľa § 212 ods. 2 písm. c) Tr. zák., pričom obvinený nemal v tomto smere žiadne návrhy na doplnenie dokazovania. 
	
	Následne po predložení spisového materiálu v zmysle § 209 ods. 1 Tr. por. rozhodol dozorový prokurátor vo veci opatrením pod č.k. 3 Pv 919/13-1103-9 zo dňa 08.01.2014, a to tak, že podľa § 230 ods. 2 písm. d) Tr. por. vrátil predmetnú vec z dôvodov tam uvedených na doplnenie skráteného vyšetrovania. 

	V zmysle vyššie uvedeného opatrenia prokurátora bolo dokazovanie v danej veci doplnené o výsluchy príslušníkov PZ, ktorý dňa 04.08.2013 riešili predmetnú udalosť v rámci hliadkovej služby. 

	Konkrétne išlo o príslušníkov: XXXXX (vypočutý dňa 11.02.2014 - č.l. 31-32), svedok XXXXX (výsluch zo dňa 11.02.2014 - č.l. 33-34) a svedok XXXXX (výsluch zo dňa 17.02.2014 - č.l. 35-36). Všetci menovaní takmer zhodne uviedli, že 04.08.2013 vykonávali hliadkovú službu v obvode XXXXX III, kde sa zastavili v lokalite Zátišie pri garážach, kde stretli poškodeného svedka XXXXX ktorý im uviedol, že obvinený XXXXX mal okradnúť o peniaze poškodeného XXXXX, a to tak, že mu strhol gate a zobral mu celý dôchodok, pričom obvinený bol následne predvedený na výsluch. Tieto skutočnosti mal následne potvrdiť aj samotný poškodený.     
 
Podľa § 2 ods. 10 Tr. por. orgány činné v trestnom konaní postupujú tak, aby bol zistený skutkový stav veci, o ktorom nie sú dôvodné pochybnosti, a to v rozsahu nevyhnutnom na ich rozhodnutie.

Podľa § 2 ods. 12 Tr. por. orgány činné v trestnom konaní a súd hodnotia dôkazy získané zákonným spôsobom podľa svojho vnútorného presvedčenia založeného na starostlivom uvážení všetkých okolností prípadu jednotlivo i v ich súhrne nezávisle od toho, či ich obstaral súd, orgány činné v trestnom konaní alebo niektorá zo strán.

Podľa § 201 ods. 2 Tr. por. policajt postupuje vo vyšetrovaní alebo v skrátenom vyšetrovaní tak, aby čo najrýchlejšie zadovážil podklady na objasnenie skutku v rozsahu potrebnom na posúdenie prípadu a zistenie páchateľa trestného činu.

Podľa § 201 ods. 3 Tr. por. okrem prípadu, na ktorý je potrebné rozhodnutie alebo súhlas sudcu pre prípravné konanie alebo prokurátora, vykonáva policajt všetky úkony samostatne a je povinný ich vykonať v súlade so zákonom a včas.

Podľa § 215 ods. 1 písm. a) Tr. por. prokurátor zastaví trestné stíhanie, ak je nepochybné, že sa nestal skutok, pre ktorý sa vedie trestné stíhanie.

Podľa § 234 ods. 1 Tr. por. prvá veta, ak výsledky vyšetrovania alebo skráteného vyšetrovania dostatočne odôvodňujú postavenie obvineného pred súd, prokurátor podá obžalobu príslušnému súdu, pripojí k nej spisy, ich prílohy a dôkazné predmety. 

 Z hľadiska hodnotenia postupu pri zisťovaní skutkového stavu veci možno konštatovať, že v tomto smere som nezistil, že by bolo konanie príslušníka PZ v rámci trestného stíhania predčasné resp. nezákonné. Pokiaľ ide o samotné zisťovanie skutkové stavu veci, v tomto smere uvádzam, že orgány činné v trestnom konaní sú limitované predovšetkým ust. § 2 ods. 10 Tr. por. To znamená, že orgány činné v trestnom konaní nie sú povinné vykonávať všetky dôkazné prostriedky navrhované osobami na to oprávnenými, ale dokazovanie zameriavajú a vykonávajú na účely zistenia skutkového stavu veci, o ktorom nie sú dôvodné (rozumné) pochybnosti, a to v rozsahu nevyhnutnom na ich rozhodnutie. To znamená, že zákon predpisuje zistiť stav veci minimálne v náležitom rozsahu ohľadom okolností posudzovaného skutku a jeho právnej kvalifikácie, nepredpisuje však žiadnu formálnu schému hodnovernosti takých či onakých dôkazov, nestanovuje žiadne kvantitatívne ani kvalitatívne pravidlá ich hodnotenia, neustanovuje nijaké pravidlá, pokiaľ ide o mieru dôkazov potrebných na preukázanie nejakej skutočnosti, ani váhu jednotlivých dôkazov. Neznamená to však ľubovôľu v posudzovaní dôkazov. Dôkazy v ich komplexnosti musia tvoriť súvislú niť vedúcu bez rozumných pochybností k tomu záveru, že sú dostatočne ozrejmené skutočnosti na účely prijatia zákonného rozhodnutia. 

Taktiež platí, že orgány činné v trestnom konaní a rovnako aj súd sú pri hodnotení dôkazov povinný postupovať v zmysle zásady voľného hodnotenia dôkazov uvedenej v ustanovení § 2 ods. 12 Tr. poriadku, v zmysle ktorej dotknuté orgány hodnotia dôkazy podľa svojho vnútorného presvedčenia, ktoré musí byť založené na logickom úsudku vyplývajúcom zo starostlivého uváženia všetkých okolností prípadu. 

	Pokiaľ ide o vyššie citované ust. § 234 ods. 1 prvá veta Tr. por., tak k tomu je nevyhnutné uviesť, že pre uvedený postup prokurátora by mali byť dostatočne objasnené nasledovné skutočnosti:
-	že sa stal skutok,
-	že tento skutok má všetky obligatórne znaky stíhaného trestného činu a
-	že tento spáchal práve obvinený ako trestne zodpovedný subjekt.

V prípade, ak neboli v dostatočnej kvalite ozrejmené vyššie opísané skutočnosti, nemožno v tomto smere potom hovoriť o dôvodnosti postavenia obvineného pred súd. Uvedené by bolo v rozpore jednak so samotným ust. § 234 ods. 1 Tr. por., ale aj v rozpore so základnými zásadami trestného konania, najmä v rozpore s § 2 ods. 1, ods. 10 Tr. por. Totiž, ako vyplýva zo základnej zásady náležitého zistenia skutkového stavu vyjadrenej v ust. § 2 ods. 10 Tr. por., tak táto platí aj pre postup v zmysle § 234 ods. 1 Tr. por. (podanie obžaloby ako rozhodnutia sui generis). To znamená, že aj pri tomto type rozhodnutia musí byť spoľahlivo zistený skutkový stav veci, pričom o tomto nesmú existovať dôvodné pochybnosti. To znamená, že v prípade existencie dôvodných (rozumných) pochybností nie je takýto postup opodstatnený a zákonný.

	Aj v kontexte vyššie uvedených právnych úvah som v intenciách ust. § 2 ods. 12 Tr. por. vyhodnotil dôkazný materiál získaný v tejto veci, pričom som dospel k záveru, že po vydaní uznesenia o začatí trestné stíhania a vznesení obvinenia zo dňa 11.10.2013 nebol vyprodukovaný jediný priamy dôkaz, ktorý svedčil o skutočnosti, že stíhaný skutok sa skutočne stal tak, ako bol tento vymedzený v skutkovej vete v priebehu trestného stíhania. Je pravdou, že pred vydaním uznesenia o začatí trestné stíhania boli produkované informácie, ktoré odôvodňovali začatie trestného stíhania a vznesenie obvinenia obvinenému, avšak tento spisový materiál je v ďalšom konaní (po začatí trestného stíhania) procesne nepoužiteľný. To znamená, že v danej veci bolo nevyhnutné prihliadať len na dôkazy, ktoré boli vykonané po vydaní uznesenia o začatí trestného stíhania a vznesení obvinenia zo dňa 11.10.2013, pričom z týchto nevyplýva možnosť konštatovania naplnenia zákonných podmienok predpokladaných ust. § 234 ods. 1 Tr. por. 

Inými slovami povedané, z doposiaľ vykonaných dôkazov nevyplynul žiadny priamy poznatok, že stíhaný skutok sa stal tak, ako je tento vymedzený v skutkovej vete tohto rozhodnutia. V tomto smere je kľúčová najmä výpoveď poškodeného XXXXX, keďže tento v nej vylúčil, že by mu predmetné peniaze odcudzil obvinený. Poškodený dokonca ani nevedel uviesť, či mu boli predmetné peniaze odcudzené (vyjadril sa v tom smere, že mu ich možno niekto odcudzil). V tomto smere je taktiež nevyhnutné poukázať na okolnosť, že pôvodne poškodený uvádzal, že mu bol odcudzený aj občiansky preukaz, avšak tento následne pri svojom výsluchu predložil a k nemu uviedol, že ho dodatočne našiel. Navyše samotný poškodený v priebehu trestného konania opakovane zdôraznil, že je značne dezorientovaný, má výpadky pamäte, ba dokonca „že mu straší vo veži“. Všetky ďalšie dôkazné prostriedky, ktoré boli vo veci vykonané sa odvíjali práve od osoby poškodeného, keďže tieto vlastne reprodukovali skutočnosti, ktoré pôvodne vnímal poškodený (výpoveď svedkov XXXXX). To znamená, že všetky vyššie menované osoby, pri reprodukcii relevantnej udalosti, vychádzali najmä z tvrdení poškodeného, ktorého vierohodnosť, je však značne obmedzená. Ide preto o odvodené dôkazy o (tzv. dôkazy z počutia), na základe ktorých nie je možné postaviť obžalobu. 

V sumáre je preto nevyhnutné konštatovať, že po vydaní uznesenia o začatí trestného stíhania a vznesení obvinenia vznikla o okolností, či sa vôbec stíhaný skutok stal, závažná pochybnosť, ktorú nie je možné v ďalšom konaní zákonným spôsobom odstrániť. 

   Ako bolo vyššie uvedené, v súlade so zásadou upravenou v ust. § 2 ods. 12 Tr. por. som preto vyhodnotil doposiaľ vyprodukované zákonné dôkazy, pričom som dospel k záveru, že v tomto štádiu konania exituje dostatočne odôvodnený záver na postup podľa § 215 ods. 1 písm. a) Tr. por.

Vzhľadom na vyššie uvedené skutočnosti, som preto rozhodol tak, ako je to uvedené vo výrokovej časti tohto rozhodnutia. 

Poučenie:
Proti tomuto uzneseniu je prípustná sťažnosť, ktorú možno podať u prokurátora okresnej prokuratúry do troch dní od oznámenia uznesenia. Sťažnosť má odkladný účinok. (§ 185 a nasl. Tr. por.)

JUDr. Ondrej Repa
prokurátor