Okresná prokuratúra Bratislava III 
Vajnorská 47, 832 77 Bratislava 3 	

Sp. zn. : 4 Pv 294/13/1103	Bratislava III, 8.4.2014
EEČ : 2-10-149-2014

U Z N E S E N I E

Trestná vec:	obvinená XXXXX 
Prečin:	

Rozhodol: 	prokurátor Okresnej prokuratúry Bratislava III
Podľa § 215 odsek 1 písmeno b Trestného poriadku zastavujem trestné stíhanie obvinenej:
1.	XXXXX
	dátum narodenia: XXXXX
	miesto narodenia: XXXXX
	rodné priezvisko: XXXXX
	trvalé bydlisko: XXXXX
v presne nezistenom čase dňa 23.11.2006 v Senci na ulici XXXXX číslo 10, prostredníctvom zmluvného predajcu SXXXXX uzavrela so spoločnosťou Home Credit Slovakia, akciová spoločnosť, úverovú zmluvu číslo 3611246628 na kúpu spotrebného tovaru - notebooku značky ASUS A6RP za predajnú cenu 983,56 eur, pričom v hotovosti zaplatila sumu 199,16 eur a zvyšok 784,4 eur sa zaviazala splatiť v osemnástich splátkach po 57,70 eur mesačne, čo činí celkovo sumu 1.040 eur, pričom pri podpise predmetnej úverovej zmluvy uviedla nepravdivé údaje o svojom zamestnaní a výške príjmu, čím týmto svojím konaním spôsobila poškodenej spoločnosti XXXXX škodu v celkovej výške 809,07 eur. 

lebo nie je tento skutok trestným činom a nie je dôvod na postúpenie veci

Odôvodnenie:
Uznesením vyšetrovateľa Okresného riaditeľstva Policajného zboru v Bratislave - okolie, úradu justičnej a kriminálnej polície, odbor justičnej polície, oddelenie ekonomickej kriminality pod ČVS: ORP-213/1-OEK-BH-2010 zo dňa 25.05.2010 bolo podľa § 199 ods. 1  Trestného poriadku začaté trestné stíhanie a súčasne bolo podľa § 206 ods. 1 Trestného poriadku (ďalej len „Tr. por.“) s poukazom na § 206 ods. 2 Tr. por. aj vznesené obvinenie osobe: XXXXX, narodená XXXXX XXXXX, XXXXX, prechodne na XXXXX, 42-400 XXXXX, Poľská republika (ďalej len „obvinená“), ktorého sa mala dopustiť na tom skutkovom základe ako je to uvedené vo výrokovej časti tohto rozhodnutia.  

Z doposiaľ vykonaného dokazovania vyplývajú nasledovné skutočnosti :  

	Obvinená bola ku skutku vypočutá cestou právnej pomoci v Poľskej republike dňa 04.12.2013 (č.l. 114-125), pričom vo svojom výsluchu spáchanie skutku, ktorý sa jej kladie za vinu v celom rozsahu poprela. Bližšie ku skutku uviedla, že je pravda, že si vzala úver na počítač, ktorý aj riadne prevzala, ale nebolo jej zámerom zaň nezaplatiť. S odstupom času si nevedela spomenúť, v akej finančnej situácii sa vtedy nachádzala a ani nevedela uviesť, prečo prestala daný úver splácať. Do zápisnice o výsluchu obvinená ďalej uviedla, že sa v predchádzajúcom období často krát sťahovala (bývala na Slovensku, potom v Čechách a následne v Poľsku). Ďalej potvrdila, že skutočne pracovala v spoločnosti CXXXXX. v Plzni, ale nevedela uviesť kedy, pričom poznala riaditeľa tejto spoločnosti. Na záver výsluchu uviedla, že škodu vo výške 809,70 eur chce poškodenej spoločnosti uhradiť.

	Dňa 23.03.2011 bol v priebehu skráteného vyšetrovania vypočutý XXXXX, ako splnomocnenec poškodenej spoločnosti HXXXXX (ďalej len „splnomocnenec“), ktorý k okolnostiam uzatvorenia úverovej zmluvy č. 3611246628 uviedol, že táto zmluva bola uzatvorená prostredníctvom zmluvného predajcu SXXXXX so sídlom XXXXX 10, Senec, pričom obvinená uhradila priamo v predajni sumu vo výške 199,16 eur a zvyšok úveru mala uhradiť v 18. splátkach po 57,79 eur. Následne uhradila len štyri splátky a potom prestala úver splácať. Obvinenej boli následne opakovane zasielané upomienky, na ktoré nereagovala, pričom obvinená poškodenú spoločnosť nijako nekontaktovala. Pri samotnom uzatváraní predmetnej úverovej zmluvy obvinená predložila svoj občiansky preukaz a cestovný pas a ako zdroj svojho príjmu uviedla zamestnanecký pomer v spoločnosti CXXXXXlzeň s čistým mesačným príjmom 24.960 Sk. Svojím podpisom obvinená na zmluve potvrdila správnosť všetkých ňou poskytnutých údajov. Splnomocnenec ďalej uviedol, že potom, čo obvinená si neplnila svoj záväzok, bolo zaslané dožiadanie ohľadom dohody o vykonaní zrážok zo mzdy, ktoré však bolo poštou vrátené, a preto nadobudla poškodená spoločnosť podozrenie, že došlo k spáchaniu trestného činu. Týmto konaním obvinenej mala byť poškodenej spoločnosti spôsobená škoda vo výške 809,07 eur. 

	Ku skutku dňa 26.07.2011 ako svedok vypovedala aj XXXXX, ktorá bola v období od 21.05.1997 do 30.06.2005 predsedníčkou predstavenstva spoločnosti CXXXXX a.s., so sídlom Pod všemi svetými 73, Plzeň, IČO:25210149, pričom dňa 30.06.2005 spoločnosť odpredali osobe XXXXX, bytom KXXXXXv, a to na základe zmluvy o prevode akcií zo dňa 30.06.2005. K obvinenej však nevedela uviesť nič, nakoľko v danom čase menovaná spoločnosť nevykonávala de facto žiadnu činnosť, keďže táto nedostala licenciu na prevádzku kasína, a preto ani nikoho nezamestnávala. 

	Dňa 17.08.2011 ako svedok vypovedal k vyššie uvedeným okolnostiam aj XXXXX, ktorý uviedol, že bol „konateľom“ spoločnosti CXXXXX asi do začiatku roku 2010. Podľa vyjadrenia tohto svedka v období rokov 2005-2008 zamestnával obvinenú, ktorá bola zamestnaná ako administratívna pracovníčka, keďže bola priateľkou jeho známeho. Je čistý príjem mal predstavovať sumu okolo 18.000 českých korún, avšak vyplácané jej mali byť aj odmeny. XXXXX však už s odstupom času nedisponoval žiadnymi dokladmi, ktoré by preukazovali vyššie uvedené.        

	Súčasť vyšetrovacieho spisu tvorí aj rad listinných dôkazov, z ktorých je potrebné poukázať najmä na tieto:
-	Úverová zmluva zo dňa 23.11.2006, splátkový kalendár, potvrdenie o prevzatí tovaru (č.l. 40- 45),
-	Správa zo Sociálnej poisťovne zo dňa 25.01.2010 (č.l. 47-48), z ktorej vyplýva, že obvinená pracovala od 08.01.2006 na Ministerstve, avšak doba trvania pracovného pomeru nie je ohraničená,
-	Zmluva o prevode akcií zo dňa 30.06.2005 (č.l. 51),
-	Notárka zápisnica N 139/2005 (Nz 30376/2005) zo dňa 30.06.2005 (č.l. 54-55). 

Podľa § 2 ods. 10 Tr. por. orgány činné v trestnom konaní postupujú tak, aby bol zistený skutkový stav veci, o ktorom nie sú dôvodné pochybnosti, a to v rozsahu nevyhnutnom na ich rozhodnutie.

Podľa § 2 ods. 12 Tr. por. orgány činné v trestnom konaní a súd hodnotia dôkazy získané zákonným spôsobom podľa svojho vnútorného presvedčenia založeného na starostlivom uvážení všetkých okolností prípadu jednotlivo i v ich súhrne nezávisle od toho, či ich obstaral súd, orgány činné v trestnom konaní alebo niektorá zo strán.

Podľa § 201 ods. 2 Tr. por. policajt postupuje vo vyšetrovaní alebo v skrátenom vyšetrovaní tak, aby čo najrýchlejšie zadovážil podklady na objasnenie skutku v rozsahu potrebnom na posúdenie prípadu a zistenie páchateľa trestného činu.

Podľa § 201 ods. 3 Tr. por. okrem prípadu, na ktorý je potrebné rozhodnutie alebo súhlas sudcu pre prípravné konanie alebo prokurátora, vykonáva policajt všetky úkony samostatne a je povinný ich vykonať v súlade so zákonom a včas.

Podľa § 215 ods. 1 písm. b) Tr. por. prokurátor zastaví trestné stíhanie, nakoľko nie je tento skutok trestným činom a nie je dôvod na postúpenie veci. 

Podľa § 234 ods. 1 Tr. por. prvá veta, ak výsledky vyšetrovania alebo skráteného vyšetrovania dostatočne odôvodňujú postavenie obvineného pred súd, prokurátor podá obžalobu príslušnému súdu, pripojí k nej spisy, ich prílohy a dôkazné predmety. 

Z hľadiska hodnotenia celkového skutkového stavu veci je s poukazom na vyššie uvedené možné konštatovať, že tento je dostatočne ozrejmený v zmysle § 2 ods. 10 Tr. por. na účely postupu v zmysle § 215 ods. 1 písm. b) Tr. por. 

Z hľadiska hodnotenia postupu pri zisťovaní skutkového stavu veci možno konštatovať, že v tomto smere som nezistil, že by bolo konanie príslušníka PZ v rámci trestného stíhania predčasné resp. nezákonné. Pokiaľ ide o samotné zisťovanie skutkové stavu veci, v tomto smere uvádzam, že orgány činné v trestnom konaní sú limitované predovšetkým ust. § 2 ods. 10 Tr. por. To znamená, že orgány činné v trestnom konaní nie sú povinné vykonávať všetky dôkazné prostriedky navrhované osobami na to oprávnenými, ale dokazovanie zameriavajú a vykonávajú na účely zistenia skutkového stavu veci, o ktorom nie sú dôvodné (rozumné) pochybnosti, a to v rozsahu nevyhnutnom na ich rozhodnutie. To znamená, že zákon predpisuje zistiť stav veci minimálne v náležitom rozsahu ohľadom okolností posudzovaného skutku a jeho právnej kvalifikácie, nepredpisuje však žiadnu formálnu schému hodnovernosti takých či onakých dôkazov, nestanovuje žiadne kvantitatívne ani kvalitatívne pravidlá ich hodnotenia, neustanovuje nijaké pravidlá, pokiaľ ide o mieru dôkazov potrebných na preukázanie nejakej skutočnosti, ani váhu jednotlivých dôkazov. Neznamená to však ľubovôľu v posudzovaní dôkazov. Dôkazy v ich komplexnosti musia tvoriť súvislú niť vedúcu bez rozumných pochybností k tomu záveru, že sú dostatočne ozrejmené skutočnosti na účely prijatia zákonného rozhodnutia. 

Taktiež platí, že orgán činný v trestnom konaní a rovnako aj súd je pri hodnotení dôkazov povinný postupovať v zmysle zásady voľného hodnotenia dôkazov uvedenej v ustanovení § 2 ods. 12 Tr. poriadku, v zmysle ktorej dotknuté orgány hodnotia dôkazy podľa svojho vnútorného presvedčenia, ktoré musí byť založené na logickom úsudku vyplývajúcom zo starostlivého uváženia všetkých okolností prípadu. 

Pokiaľ ide o vyššie citované ust. § 234 ods. 1 prvá veta Tr. por., tak k tomu je nevyhnutné uviesť, že pre uvedený postup prokurátora by mali byť dostatočne objasnené nasledovné skutočnosti:
-	že sa stal skutok,
-	že tento skutok má všetky obligatórne znaky stíhaného trestného činu a
-	že tento spáchal práve obvinený ako trestne zodpovedný subjekt.

V prípade, ak neboli v dostatočnej kvalite ozrejmené vyššie opísané skutočnosti, nemožno v tomto smere potom hovoriť o dôvodnosti postavenia obvineného pred súd. Uvedené by bolo v rozpore jednak so samotným ust. § 234 ods. 1 Tr. por., ale aj v rozpore so základnými zásadami trestného konania, najmä v rozpore s § 2 ods. 1, ods. 10 Tr. por. Totiž, ako vyplýva zo základnej zásady náležitého zistenia skutkového stavu vyjadrenej v ust. § 2 ods. 10 Tr. por., tak táto platí aj pre postup v zmysle § 234 ods. 1 Tr. por. (podanie obžaloby ako rozhodnutia sui generis). To znamená, že aj pri tomto type rozhodnutia musí byť spoľahlivo zistený skutkový stav veci, pričom o tomto nesmú existovať dôvodné pochybnosti. To znamená, že v prípade existencie dôvodných (rozumných) pochybností nie je takýto postup opodstatnený a zákonný.

Aj v kontexte vyššie uvedených právnych úvah som v intenciách ust. § 2 ods. 12 Tr. por. vyhodnotil dôkazný materiál získaný v tejto veci, pričom som dospel k záveru, že na podklade vyššie uvedeného dokazovania je zrejmé, že obvinená skutočne dňa 23.11.2006 v Senci na ulici XXXXX číslo 10, prostredníctvom zmluvného predajcu SYNETICS, uzavrela so spoločnosťou HXXXXX úverovú zmluvu číslo 3611246628, kde v tejto zmluve ako svojho zamestnávateľa uviedla spoločnosť CXXXXX so sídlom XXXXXň s čistým mesačným príjmom 24.960 Sk, kde mala pracovať od októbra roku 2004. Avšak na strane druhej je nevyhnutné uviesť, že skutočnosť, že od roku 2005 pracovala v menovanej spoločnosti obvinená potvrdil svedok XXXXX. Rovnako aj samotná obvinená potvrdila, že v danej spoločnosti reálne pracovala, pričom podľa svedka XXXXX mala dosahovať príjem vo výške cca 18.000 českých korún + prémie. 

Z vyššie uvedených zistených skutkových okolností je potom otázne, či je vôbec možné posúdiť stíhaný skutok obvinenej ako prečin úverového podvodu podľa § 222 ods. 1 Tr. zák.   
  
	K právnej stránke nastoleného prípadu je nevyhnutné uviesť nasledovné: 

Podľa § 222 ods. 1 Tr. zák. kto vyláka od iného úver alebo zabezpečenie úveru tým, že ho uvedie do omylu v otázke splnenia podmienok na poskytnutie úveru alebo na splácanie úveru, a tak mu spôsobí malú škodu, potrestá sa odňatím slobody na jeden rok až päť rokov.

Objektom tohto trestného činu, rovnako ako pri všeobecnom trestnom čine podvodu podľa § 221 ods. 1, je cudzí majetok, špecificky však ten majetok, z ktorého sa poskytuje úver alebo záruka na úver.

	Úver sa poskytuje na základe zmluvy o úvere, ktorou sa veriteľ zaväzuje, že na požiadanie dlžníka poskytne v jeho prospech peňažné prostriedky do určitej sumy, a dlžník sa zaväzuje poskytnuté peňažné prostriedky vrátiť a zaplatiť úroky (porovnaj § 497 až 507 OBZ). Podstatnou časťou zmluvy okrem určenia zmluvných strán je aj určenie výšky úveru určitou sumou, a to aj v inej než slovenskej mene, a povinnosť platiť úver (pozri § 269 ods. 1 OBZ). Predmetom úveru teda môžu byť iba peňažné prostriedky.

	Ak zo zmluvy vyplýva, že za poskytnuté prostriedky sa nemá platiť úrok, taká zmluva sa nepovažuje za zmluvu o úvere, ale za zmluvu o pôžičke (§ 657 a 658 OZ).

	Podmienky na poskytnutie alebo splácanie úveru sú predmetom zmluvy o poskytnutí úveru alebo o ručení. 

	Na trestnosť páchateľa sa vyžaduje, aby iného uviedol do omylu v otázke splnenia podmienok na poskytnutie úveru, ktoré však nie sú v súlade so skutočnosťou, a tak vylákal od neho úver alebo záruku na úver. Môže ísť o konanie, opomenutie, ale aj o konkludentné konanie páchateľa.

	Ďalšou podmienkou trestnosti zároveň je, aby páchateľ takým konaním inému spôsobil malú škodu alebo získal pre seba malý prospech 

Ide o úmyselný trestný čin, ktorý je dokonaný spôsobením malej škody. Na naplnenie subjektívnej stránky tohto trestného činu sa vyžaduje, aby páchateľ už v čase pôžičky peňazí (v čase uzavierania zmluvy o úvere alebo o ručení za úver) konal v úmysle vypožičané peniaze buď vôbec nevrátiť, alebo ich nevrátiť v dohodnutej lehote, alebo konal aspoň s vedomím, že peniaze v dohodnutej lehote nebude môcť vrátiť a že tým uvádza iného do omylu, aby sa na škodu jeho majetku obohatil.
Z definície trestného činu úverového podvodu možno, za pomoci gramatického a logického výkladu, ustáliť, že ak úverový dlžník uvádza banke nepravdivé údaje o svojej bonite (napríklad predkladá banke falošné potvrdenia o zamestnaní, o výške príjmu a podobne s cieľom získať finančné prostriedky z úveru) tak napĺňa znaky skutkovej podstaty trestného činu úverového podvodu podľa § 222 ods.1 Tr. zák. v tom smere, že „uvádza iného do omylu v otázke splnenia podmienok na poskytnutie úveru“. 
	Na podklade vyššie uvedenej právnej argumentácie je zrejmé, že obvinená svojím konaním nenaplnila všetky zákonné znaky prečinu podľa § 222 ods. 1 Tr. zák., a to najmä po stránke objektívnej. Totiž ako bolo vyššie uvedené, v prípade trestného činu úverového podvodu podľa § 222 Tr. zák. sa vyžaduje, aby páchateľ uvádzal osobu, s ktorou uzatvára zmluvu o úvere do omylu v otázke splnenia podmienok na poskytnutie resp. splácanie úveru. Avšak z posudzovaného prípadu a rovnako aj z praxe nebankových spoločností, ktoré poskytujú takéto typy spotrebných úverov, je zrejmé, že samotná skutočnosť reálnej dĺžky zamestnania resp. výška zárobku, a to s prihliadnutím na sumu, ktorá bola predmetom posudzovanej úverovej zmluvy a výšku jednotlivých splátok 57,70 eur, nie je spôsobilá byť prekážkou poskytnutia úveru. Inými slovami povedané, z doposiaľ vykonaných dôkazov nevyplynul žiadny priamy poznatok, ktorý by odôvodňoval záver, že obvinená pri uzatváraní danej úverovej zmluvy uviedla také nepravdivé údaje, v prípade poznatku ktorých, by poškodená spoločnosť predmetný úver obvinenej neposkytla. Rovnako platí, že u obvinenej neboli zistené ani také skutočnosti, ktoré by odôvodňovali záver, že už v čase uzavretia úverovej zmluvy nemala úmysel tento splácať, keďže po uzatvorení úverovej zmluvy zaplatila potrebnú akontáciu a ďalšie štyri splátky. V tejto súvislosti má právny význam aj tvrdenie obvinenej, že v danom čase sa často krát sťahovala, a preto na daný úver zrejme zabudla. Tomuto konštatovaniu obvinenej možno prisúdiť určitú relevanciu, keďže v minulosti žila v Českej republike a aj v súčasnosti žije v zahraničí, konkrétne v Poľskej republike. 

Ako bolo vyššie uvedené, v súlade so zásadou upravenou v ust. § 2 ods. 12 Tr. por. som preto vyhodnotil doposiaľ vyprodukované zákonné dôkazy, pričom som dospel k záveru, že v tomto štádiu konania exituje dostatočne odôvodnený záver na postup podľa § 215 ods. 1 písm. b) Tr. por. 

Vzhľadom na posledne uvedenú skutočnosť, teda že v konaní obvinenej absentuje naplnenie všetkých zákonných znakov trestného činu, bolo potrebné rozhodnúť v merite veci tak, ako je to uvedené vo výrokovej časti tohto uznesenia. 

Nad rámec vyššie opísaného k veci dodávam, že obvinený však v posduzovanm prípade evidentne konala protiprávne, nakoľko spôsobila poškodenej spoločnosti škodu, avšak za jej konanie nemožno vyvodiť trestno-právnu zodpovednosť, nakoľko stíhaný skutok nie je žiadnym trestným činom upraveným v osobitnej časti Trestného zákona. Uvedeným konštatovaním preto nie je dotknuté právo poškodenej spoločnosti uplatňovať nárok na náhradu vzniknutej škody cestou občiansko-právnej žaloby resp. mimosúdnej dohody.   

S poukazom na vyššie uvedené som preto rozhodol tak, ako je uvedené vo výrokovej časti tohto rozhodnutia. 

Poučenie:
Proti tomuto uzneseniu je prípustná sťažnosť, ktorú možno podať u prokurátora okresnej prokuratúry do troch dní od oznámenia uznesenia. Sťažnosť má odkladný účinok. (§ 185 a nasl. Tr. por.)

JUDr. Ondrej Repa
prokurátor