Okresná prokuratúra Brezno 
Boženy Němcovej 3, 977 31 Brezno 	

Sp. zn. : 2 Pv 386/13/6603	Brezno, 6.5.2014
EEČ : 2-46-56-2014

U Z N E S E N I E

Trestná vec:	obvinený XXXXX 
Prečin:	Podvod podľa § 221 odsek 1 Trestného zákona číslo 300/2005 Zbierky zákonov v znení zákona číslo 334/2012 Zbierky zákonov

Rozhodol: 	prokurátor Okresnej prokuratúry Brezno
Podľa § 215 odsek 1 písmeno b Trestného poriadku zastavujem trestné stíhanie obvineného:
1.	XXXXX
	dátum narodenia: XXXXX
	miesto narodenia: XXXXX
v bližšie nezistený deň, koncom mesiaca február 2012, v obci Závadka nad Hronom  obvinený požiadal  jeho vtedajšiu priateľku  XXXXX o finančnú pôžičku vo výške 800,- Eur na bližšie nešpecifikovaný účel podnikateľského charakteru s tým, že finačnú hotvosť vráti do jedného mesiaca od pôžičky z príjmu z podnikateľskej a zamestnaneckej  činnosti, s čím XXXXX v dobrej viere súhlasila a požadovanú finančnú hotovosť obvinenému poskytla, nakoľko však obvinený  v dohodnutý termín zapožičanú peňažnú hotovosť poškodenej nevrátil, XXXXX ho opakovane k vráteniu peňažnej pôžičky vyzývala, pričom obvinený jej neustále sľuboval, že predmetnú hotovosť jej v dohľadnej dobe vráti, čo však napriek ďalším výzvam zo strany XXXXX  neurobil a peňažnú hotovosť jej k dnešnému dňu nevrátil, pričom deklarované podnikateľské a zamestnanecké aktivity obvineného, z ktorých mal mať príjem na splatenie dlhu sa ukázali ako nereálne, čím obvinený podvodným vylákaním finančnej hotvosti spôsobil  poškodenej XXXXX, nar. 09. 09. 1988 škodu vo výške 800,- Eur. 

lebo nie je tento skutok trestným činom a nie je dôvod na postúpenie veci

Odôvodnenie:
	V prvom rade je potrebné poukázať na skutočnosť, že vec od počiatku  vykazuje skôr znaky občiansko - právneho sporu, resp. nedodržania zmluvného záväzku zo strany obvineného vo vzťahu k poškodenej XXXXX. Dôvodom, prečo dozorujúci prokurátor zrušil prvotné rozhodnutie - uznesenie policajta sp. zn. XXXXX zo dňa 04.07.2013, ktorým odmietol vec trestného oznámenia XXXXX, boli najmä skutočnosti týkajúce sa osoby samotného obvineného XXXXX, ktoré boli tunajším orgánom činným v trestnom konaní známe. Vzhľadom k týmto skutočnostiam vzťahujúcim sa k osobe obvineného bolo totiž dané dôvodné podozrenie, že XXXXX si skutočne predmetnú sumu od svojej priateľky zapožičal, hoci vedel, že ju nebude môcť vrátiť a to aj napriek dôkazom a skutočnostiam, ktoré XXXXX uviedol na svoju obranu ešte pred začatím trestného stíhania vo veci. XXXXX bol totiž v minulosti odsúdený za trestný čin falšovania a pozmeňovania verejnej listiny, úradnej pečati, úradnej uzávery, úradného znaku a úradnej značky podľa § 352 Tr. zák. a iné, čo odôvodňovalo obavu, že aj dôkazy a skutočnosti, ktoré na svoju obranu uviedol, nie sú pravdivé. Nedôveryhodnosti skutočností uvádzanými obvineným  a dôvodnému podozreniu, že zapožičané prostriedky nemal v úmysle vrátiť, spočiatku mohla  nasvedčovať aj tá skutočnosť, že podozrivý bol aj na základe trestného oznámenia XXXXX trestne stíhaný aj za iné majetkové trestné činy, za ktoré mu bolo napokon vznesené aj obvinenie a za ktoré bol k dnešnému dňu aj právoplatne odsúdený. Teda aj napriek na prvý pohľad celkom zrejmému občiansko právnemu kontextu celej veci spočívajúcom v nemožnosti, či neochote splniť si peňažný záväzok, bolo vzhľadom k osobe obvineného potrebné s istotou vylúčiť jeho podvodný úmysel pri uzatváraní  predmetnej dohody o pôžičke a s istotou tak potvrdiť, alebo vylúčiť trestnosť takéhoto konania. Z uvedeného dôvodu bol poverenému príslušníkovi PZ vydaný zo strany dozorujúceho prokurátora pokyn, aby boli v ďalšom konaní bližšie skúmané podmienky uzavretia dohody o pôžičke medzi oznamovateľkou XXXXX a XXXXX, najmä so zameraním sa na skúmanie celkovej finančnej situácie podozrivého v rozhodnom čase, teda či mal aspoň reálnu možnosť jej zapožičané peňažné prostriedky vrátiť alebo nie. 

	Poverený príslušník PZ po vrátení veci v ďalšom konaní teda usúdil, že v danej veci je dôvod na začatie trestného stíhania pre prečin podvodu podľa § 221 ods. 1 Tr. zák., pričom dôvodnosť tohto postupu vyplývala z dovtedy zistených skutočností. Trestné konanie po začatí trestného stíhania rovnako tak poskytlo väčší časový a právny priestor na ďalšie a podrobnejšie skúmanie dôležitých skutočností, najmä skúmanie celkovej finančnej situácie XXXXX a jeho možnosť splatiť predmetnú pôžičku. Menovaný totiž už v konaní pred začatím trestného stíhania poukazoval na skutočnosť, že zapožičanú predmetnú finančnú sumu mal v úmysle XXXXX vrátiť a nakoľko v tom čase podnikal, resp. chcel aj rozšíriť svoje podnikateľské aktivity, myslel si, že jej tieto peniaze aj reálne vráti, avšak jeho podnikateľský zámer nevyšiel. Po začatí trestného konania však XXXXX pre zmenu tvrdil, že bol nielen konateľom a spoločníkom v spoločnosti, ale aj zamestnancom vo viacerých spoločnostiach, pričom tieto skutočnosti bolo potrebné v každej fáze konania postupne aj preverovať. 

	Väčšia časť skutočností, ktoré XXXXX v súvislosti so spoločnosťami, v ktorých bol zamestnaný, uviedol, sa ukázala ako nepravdivá, resp. štatutári týchto spoločností nepotvrdili, že by menovaný pre ich spoločnosť niekedy pracoval, resp. že by mu bola zo strany ich spoločnosti vyplatená odmena, čo napokon vyplýva aj z výpisu zo sociálnej poisťovne za rohodné obdobie.  Rovnako tak ako dôvodná obrana podozrivého nemohla slúžiť ani skutočnosť, že v čase pôžičky bol konateľom a zároveň aj spoločníkom v spoločnosti XXXXX, na ktorú sa XXXXX vo svojej výpovedi odvolával. Bližším skúmaním bolo totiž zistené, že predmetná spoločnosť za rok 2012 nevykázala žiadny zisk, resp.  oficiálne ani nevykazovala takú činnosť, ktorá by smerovala k vytvoreniu určitého reálneho zisku, na ktorom by sa ako spoločník podieľal aj  XXXXX. Tieto skutočnosti potvrdzovali najmä listiny a vyjadrenia z Daňového úradu Banská Bystrica, ktoré boli do spisu zabezpečené v rámci skráteného vyšetrovania. Taktiež bolo zistené, že XXXXX nie je a ani nebol v evidencii uchádzačov o zamestnanie a ani nebol poberateľom dávok v hmotnej núdzi, ani ďalších sociálnych dávok. 

	Po začatí trestného stíhania bola o súčinnosť požiadaná sociálna poisťovňa, pričom z jej správy a priloženého prípisu bolo zrejmé, že XXXXX nebol v rozhodnom čase ani zamestnancom žiadnej spoločnosti, teda bol tu dôvodný predpoklad, že XXXXX sa mohol dopustil skutku, ktorý mu je kladený za vinu, pričom na jeho podvodný úmysel prinajmenšom čiastočne  poukazovala tá skutočnosť, že v čase pôžičky, resp. v čase splatnosti nemal reálnu možnosť zapožičané finančné prostriedky XXXXX vrátiť, pričom v ďalšom konaní sa tiež muselo skúmať, či mal o tejto skutočnosti aj zrejmú vedomosť. 
	Z uvedeného dôvodu poverený príslušník PZ teda vzniesol XXXXX obvinenie pre skutok právne kvalifikovaný ako prečin podvodu podľa § 221 ods. 1 Tr. zák., nakoľko z dovtedy zabezpečených dôkazov vyplývalo dôvodné podzrenie, že skutok sa stal, je trestným činom a dopustil sa ho obvinený.  Po vznesení obvinenia XXXXX opätovne uviedol, že v čase pôžičky bol konateľom spoločnosti, z čoho mal aj určitý príjem, avšak nie taký, aby mohol zapožičanú sumu splácať. Zároveň uviedol, že mal vybavenú aj prácu v Anglicku, kde už aj v minulosti 5 rokov pracoval, avšak rôzne trestné konania mu bránia vycestovať do zahraničia, nakoľko musí byť k dispozícii OČTK. Vo svojej ďalšej výpovedi zo dňa 24.03.2014 zase XXXXX uviedol, že čo sa týka jeho práce pre spoločnosť XXXXX, so sídlom v Bratislave, pre túto firmu pracoval externe, pričom pre ňu vybavoval fondy a však s tým, že žiadnu pracovnú zmluvu ani dohodu o vykonaní práce neuzavrel a prácu vykonával tzv. "na čierno",  za čo mu bolo vyplatených 500 € v hotovosti. Zároveň obvinený poprel, že by výplatnú pásku od tejto spoločnosti na sumu 2 512,90 € predložil do trestného konania on, nakoľko určite sa jedná o výplatnú pásku falošnú. Záverom svojej výpovede obvinený uviedol, že čo sa týka zamestnania v rozhodnom čase od 01.02.2011 do 31.03.2012 pracoval pre obec Heľpa, za čo mu bol vyplatený príjem spolu vo výške 6,09 €. 

	Následným preverovaním opätovne nových skutočností, ktoré XXXXX na svoju obranu po vznesení obvinenia uviedol v ďalšej fáze konania, bolo zistené, že ani tieto skutočnosti nie sú z časti pravdivé, resp. nemožno ich považovať za relevantný dôkaz svedčiaci v prospech obvineného. Svedok XXXXX, ktorý je konateľom vyššie uvedenej spoločnosti XXXXX vo svojej výpovedi zo dňa 07.04.2014 totiž k veci uviedol, že XXXXX nikdy nebol zamestnancom ich spoločnosti, nikdy nevykonával ani inú funkciu v mene spoločnosti a rovnako tak mu nikdy nebolo zo strany spoločnosti vystavené žiadne potvrdenie o príjme. 

	Do tejto fázy konania tak neboli zistené také skutočnosti, ktoré by preukazovali reálnu možnosť XXXXX peňažné prostriedky XXXXX vrátiť. 
	
	Na druhej strane pri preukázaní podvodného úmyslu v danom prípade, teda v prípade zapožičania si peňažnej sumy na neurčitý účel, naviac keď má byť veriteľom osoba blízka, s ktorou dlžník žije v spoločnej domácnosti, musí byť nesporne a s istotou preukázaná vopred daná vedomosť páchateľa o tom, že peňažné prostriedky nebude mať možnosť vrátiť. Uvedené podozrenie mohlo byť v danom prípade preukázané len tou skutočnosťou, že XXXXX už v dobe uzavretia pôžičky vedel, že nemá a ani do budúcna nebude disponovať takým príjmom, ktorým by bol schopný spaltitiť dlžnú sumu. resp., že sa ani nepokúsil získať si akýmkoľvek spôsobom peňažné prostriedky na splatenie dlhu. Takáto istota však v danom prípade z doposiaľ zistených skutočností nevyplývala, naopak určitá snaha obvineného o získanie peňažných prostriedkov je preukázaná, hoci spočíva aj v nevydarených podnikateľských pokusoch, naviac XXXXX mal podľa všetkého určitý príjem aj z trestnej činnosti, za ktorú bol v minulosti odsúdený, hoci na túto skutočnosť vzhľadom na povahu tohto zárobku, neprihliadam. Naviac v danom prípade ťažko vylúčiť možnosť, že obvinený nechcel s istotou (čo je dôležité v čase pôžičky) zapožičané peňažné prostriedky poškodenej vrátiť, najmä keď boli v čase pôžičky vo fungujúcom vzájomnom partnerskom vzťahu, ktorý nebol zrejme krátkodobý, naviac obaja žili v spoločnej domácnosti.
	V tejto fáze konania tak existovali aj určité pochybnosti o úmysle obvineného nevrátiť zapožičané finančné prostriedky, a to v čase, keď o peňažnú sumu poškodenú požiadal. Na druhej strane dovtedy nebolo ani bez pochyby možné skonštatovať, že skutok ako taký pre vyššie uvedené dôvody nie je trestným činom. 

	Ako  posledný dôkaz sa však podarilo do spisu zabezpečiť odpoveď, resp. vyjadrenie spol. XXXXX so sídlom v Bratislave, nakoľko z výpisu sociálnej poisťovne vyplýva, že obvinený bol za mestnancom aj tejto spoločnosti, hoci nie v čase pred uzavretím dohody o pôžičke.  Z predmetnej správy spol. XXXXX  zo dňa 24.04.2014, vyplýva, že obvinený XXXXX bol zamestnancom predmetnej spoločnosti, a to na základe dohody o vykonaní práce, a to v čase od 02.07.2012 do 18.07.2012, pričom počas tejto doby sa menovaný školil na pracovnú pozíciu manažér predaja a na pomocné administratívne práce. Ako ďalej z predmetného vyjadrenia vyplýva,  po zaškolení nastúpil obvinený do hlavného pracovného pomeru na základe pracovnej zmluvy uzavretej dňa 19.07.2012 a to ako manažér predaja na dobu neurčitú so skúšobnou dobou na tri mesiace. Ako sa ďalej v predmetnej správe uvádza, dňa 18.10.2012 bola s obvineným spísaná aj dohoda o zmene pracovnej zmluvy na dobu určitú do 31.12.2012. Súčasťou predmetnej správy bol aj mzdový list zamestnanca XXXXX za rok 2012, z ktorého je zrejmé, že XXXXX mal od mesiaca júl 2012 pravidelný príjem, ktorý sa pohyboval v rozmedzí od 176,43 € až po 407 € mesačne, a to až do mesiaca december 2012, kedy bol pracovný pomer s menovaným skončený. Po sčítaní celkovej sumy, ktorá bola XXXXX ako zamestnancovi zo strany menovanej spoločnosti vyplatená,  výsledná suma predstavuje 1 796,33 €, teda sumu, ktorá aj po zohľadnení minimálnych životných nákladov prevyšuje dlžnú sumu. Z uvedenej skučnosti tak vyplýva, že XXXXX mal minimálne v relatívne krátkej dobe ( hoci po údajnej splatnosti ) možnosť reálne splatiť dlh poškodenej.  Obvinený počas vyšetrovania uviedol v rámci svojej obhajoby viacero možných príjmov v rozhodnom období, avšak  s výnimkou minimálneho príjmu od obce Heľpa sa žiadny z údajných príjmov, resp. zamestnaní hodnoverene nepotrvdili. V prípade spol. XXXXX, však o pravosti predmetnej správy, resp. o skutočnosti, že obvinený skutočne pre uvedenú spoločnosť pracoval, nemožno pochybovať, nakoľko táto skutočnosť vyplýva aj zo spomínaného výpisu zo sociálnej poisťovne.  
	Hoci bol obvinený prijatý na pozíciu manažéra predaja až v júli 2012,  je zrejmé, že  vzniku takéhoto pracovného pomeru musí predchádzať aj určitá príprava, následne konkurz či výberové konanie, ktoré je mnohokrát spojené so značným časovým odstupom, ktoré zamestnanec nedokáže presne predpokladať, ani ovplyvniť. Vzhľadom na uvedené skutočnosti je teda zrejmé a nesporné, že XXXXX mal snahu zabezpečiť si stabilný príjem v takom období, ktoré je možné po zohľadnení všetkých okolností prípadu považovať za rozhodné, čo sa mu nakoniec aj podarilo, i keď len na obdobie 6 mesiacov, počas ktorých mohol dlh vrátiť, resp. vrátiť aspoň čiastočne. Prečo tak XXXXX neurobil a dlh poškodenej nevrátil, je otázne, avšak táto skutočnosť nie je pre účely trestného konanian a pre posudzovanie trestnosti konania obvineného  v danom prípade rozhodujúca. 

	Predovšetkým je potrebné poukázať na skutočnosť, že trestný čin podvodu je úmyselný trestný čin. Pri konštatovaní záveru, že skutok sa stal a je trestným činom, tak musí byť bezpochyby preukázaná aj subjektívna stránka tohto trestného činu, teda úmyselné konanie, resp. úmysel páchateľa, že už v čase uzavretia ústnej dohody mal vedomosť o tom, že zapožičané prostriedky nebude môcť vrátiť, resp. mal v úmysle zapožičané peňažné prostriedky nevrátiť. Keďže v danom prípade sa jednalo o pôžičku na základe ústnej dohody medzi dvoma partnermi, ktorí žili spolu v spoločnej domácnosti a naviac boli aj zasnúbení, preukázať podvodný úmysel XXXXX je veľmi náročné a možné len za predpokladu, že tento úmysel nebude vyplývať len zo subjektívneho názoru poškodenej, prípadne zo skutočností, že obvinený je osobou náchylnou k páchaniu trestnej činnosti, ale že bude vyplývať z konkrétnych objektívnych skutočností, zabezpečených počas skráteného vyšetrovania. V danom prípade tak bolo možné preukázať prípadné podvodné konanie obvineného len podrobným skúmaním jeho finančnej situácie v rozhodnom čase, nakoľko výlučne len skutočnosť, že obvinený nemal reálnu možnosť splatiť dlh poškodenej (pričom o tejto nemožnosti musel mať bezpochyby vedomosť), by mohla poukazovať na jeho podvodný úmysel v čase uzavretia dohody.  Opätovne poukazujem na skutočnosť, že prípadný podvodný úmysel obvineného nezakladá skutočnosť, či svoj dlh splácal alebo nie, ale výlučne len skutočnosť, či mal reálnu možnosť svoj dlh aj splatiť, resp. sa aspon reálne pokúsil o zabezpečenie takého príjmu, ktorý by postačoval na splatenie dlhu. 

	Opätovne zdôrazňujem skutočnosť, že predmetná vec od počiatku javí skôr znaky občiansko - právneho sporu spočívajúceho v nedodržaní  zmluvného záväzku, pričom na prípadné preukázanie podvodného úmyslu obvineného v čase pôžičky, by tak bolo potrebné zabezpečiť nesporné dôkazy o tom, že obvinený mal vedomosť, že predmetný dlh poškodenej nebude môcť, v stanovenom termíne splatiť. 

	Naviac existujú aj určité pochybnosti o dobe splatenia pohľadávky, na ktorej sa XXXXX s XXXXX dohodli. Hoci obvinený od počiatku nepopiera svoj dlh voči poškodenej a tento naviac uznal aj písomne dohodou o uznaní a splácaní dlhu, popiera však, že by bola splatnosť predmetnej pôžičky jeden mesiac od uzavretia dohody, pričom poukazuje na skutočnosť, že s poškodenou sa dohodli, že požičané finančné prostriedky jej vráti, keď bude mať z čoho. Tvrdenie poškodenej XXXXX o tom, že doba splatenia pôžičky bude jeden mesiac, však na druhej strane potvrdzuje jej matka XXXXX, ktorá mala byť prítomná pri uzavretí ich vzájomnej dohody. Napriek tomu však mám určité pochybnosti, resp. nepovažujem za s istotou preukázané, že obe strany sa výslovne dohodli na jednomesačnej dobe splatnosti. Tejto pochybnosti jednak nasvedčuje už vyššie spomínaná skutočnosť, že obe zmluvné strany, teda obvinený ako aj poškodená, žili v trvalom vzťahu a v spoločnej domácnosti a podľa všetkého im tak nebol ľahostajný ani ich pracovný život a finančná situácia druhého partnera a je preto nepravdepodobné, že by poškodená výslovne trvala na splatení pôžičky do jedného mesiaca, naviac keď vedela, že XXXXX má určité finančné problémy. Výpoveď svedkyne XXXXX v tomto smere nepovažujem za rozhodujúcu, nakoľko sa jedná o matku poškodenej, ktorá môže byť po ich vzájomnom rozchode zaujatá v prospech dcéry, naviac aj z jej samotnej výpovede nie je zrejmé, že obaja, teda obvinený aj poškodená, sa výslovne dohodli na jednomesačnej lehote splatnosti. Z výpovede svedkyne XXXXX k údajnej dobe splatnosti pôžičky  vyplýva len toľko, že obvinený mal pred ňou uviesť "teta, nebojte sa, veď ja jej to vrátim hneď do mesiaca". Aj v prípade pravdivosti tejto výpovede však takéto nepriame vyhlásenie XXXXX  v žiadnom prípade nemožno považovať z právneho hľadiska za jednomyseľné a záväzné vyhlásenie obvineného, ktoré následne výslovne akceptovali obe zmluvné strany. Uvedená výpoveď XXXXX by podľa môjho názoru  hodnoverne nepotvrdzovala stanovenú dobu splatnosti pôžičky ani v prípadnom občiansko - súdnom konaní, nie to ešte v trestnom konaní, kde musia byť úmysel a konanie obvineného bezpochyby preukázané.   
	Pochybnostiam o dobe splatnosti do jedného mesiaca nasvedčuje aj skutočnosť, že poškodená uzatvorila s obvineným dohodu o uznaní a splácaní dlhu (kde bola zarátaná aj suma 800,- € z predmetnej pôžičky), a to dňa 18.01.2013, teda takmer rok po poskytnutí samotnej pôžičky, a to už v čase keď sa skončil ich vzájomný partnerský vzťah. Mám teda za to, že počas trvania ich vzájomného vzťahu, teda ešte po celý rok 2012, otázku splatenia predmetnej pôžičky vo výške 800,- Eur považovala poškodená za terciálnu. 

	Vyššie uvedené skutočnosti ma potom viedli k rozhodnutiu, rozšíriť rozhodnú dobu, počas ktorej bude skúmaná finančná situácia obvineného a jeho možnosť splatiť dlh poškodenej, aj na ďalšie mesiace, nasledujúce po mesiaci marec 2012. 

	Vykonaným vyšetrovaním sa teda podarilo hodnoverne preukázať, že XXXXX mal v rozhodnej dobe reálnu možnosť dlh poškodenej splatiť, teda že dispoval dostaočným príjmom, aby mohol dlžnú sumu poškodenej vrátiť, pričom skutočnosť, že sa tak do dnešného dňa nestalo, nie je v danom prípade z trestno - právneho hľadiska rozhodujúca a vec tak zostáva výlučne v rovine nesplnenia si občinasko právneho záväzku. 
	
	V tejto súvisloti poukazujem na skutočnosť, že nikto nemôže byť trestne stíhaný len preto, že si nesplnil svoj zmluvný záväzok, teda ani XXXXX nemôže byť v trestnom konaní  postihnutý za to, že svoj dlh voči bývalej priateľke stále nesplatil, hoci ako bolo napokon preukázané, mal na to reálnu možnosť aj prostriedky. Trestné stíhanie obvineného tak vzhľadom k výsledkom vyšetrovania  už ďalej nemá opodstanenie a preto bolo  v danom prípade potrebné, rozhodnúť tak, ako je to uvedené vo výrokovej časti tohto uznesenia.
	 Po vylúčení trestnosti konania obvineného orgány činné v trestnom konaní už naďalej nie sú oprávnené vstupovať do vzájomných vzťahov medzi XXXXX a poškodenou a v žiadnom prípade nemôžu zastávať úlohu strašiaka, resp. vymáhača dlhov, ale je predovšetkým na poškodenej, aby využila iné zákonné prostriedky na ochranu svojich práv a záujmov.V tomo smere je taktiež zarážajúce, že poškodená sa za celý čas nepokúsila domáhať sa jej práv občinako - právnou cestou, napr. podaním návrhu na civilný súd, ale čakala na výsledok trestného konania, najmä ak už neverila neustálim sľubom obvineného, že pôžičku jej vráti. 
	
	Samozrejme, že poškodená má stále možnosť domáhať sa svojich práv občinako - právnou cestou na príslušném civilnom súde, nakoľko toto právo nie je týmto rozhodnutím nijakým spôsobom dotknuté.   

 

Poučenie:
Proti tomuto uzneseniu je prípustná sťažnosť, ktorú možno podať u prokurátora okresnej prokuratúry do troch dní od oznámenia uznesenia. Sťažnosť má odkladný účinok. (§ 185 a nasl. Tr. por.)

JUDr. Juraj Kaniansky
prokurátor