Okresná prokuratúra Bratislava I 
Kvetná 13, 820 05 Bratislava 2 	

Sp. zn. : 3 Pv 79/13/1101	Bratislava I, 19.5.2014
EEČ : 2-8-229-2014

U Z N E S E N I E

Trestná vec:	obvinený XXXXX 
Trestný čin:	násilie proti skupine obyvateľov a proti jednotlivcovi podľa § 197a odsek 1 Trestného zákona číslo 140/1961 Zbierky zákonov v znení zákona číslo 457/2003 Zbierky zákonov

Rozhodol: 	prokurátorka Okresnej prokuratúry Bratislava I
Podľa § 215 odsek 1 písmeno b Trestného poriadku zastavujem trestné stíhanie obvineného:
1.	XXXXX
	dátum narodenia: XXXXX
	miesto narodenia: XXXXX
	trvalé bydlisko: XXXXX
za trestný čin násilia proti skupine obyvateľov a jednotlivcovi podľa § 197a odsek 1 Trestného zákona účinného do 01.01.2006 na tom skutkovom základe, že 27.06.2004 v čase od 08.45 do 09.00 v Bratislave, na XXXXX v prenajatom byte sa vyhrážal usmrtením a fyzicky napadol poškodenú XXXXX tak, že ju udieral päsťou pravej a ľavej ruky do hlavy, do rúk, kopol ju dva razy do brucha, čím jej spôsobil podliatiny bez práceneschopnosti a počas toho sa jej vyhrážal slovami „zabijem ťa, prečo si ma zamkla, oblejem ťa kyselinou, zastrelím ťa, mám dva náboje - jeden pre teba a jeden pre mňa“, čím v nej vzbudil, vzhľadom na to že už dlhšiu dobu ju bil a vyhrážal sa jej a pričom útoky sa stupňovali a vzbudili u poškoenej dôvodnú obavu že svoje hrozby vyplní

lebo nie je tento skutok trestným činom a nie je dôvod na postúpenie veci

Odôvodnenie:
Policajný orgán Policajného zboru bývalého  oddelenia skráteného vyšetrovania, Odbor skráteného vyšetrovania, Úradu justičnej polície  Okresného riaditeľstva Policajného zboru Bratislava I  uznesením číslo konania ORP-1857/SMz-OSV-B1-2004 z 28.06.2004, v súlade s ustanovením § 163 odsek 1 Trestného poriadku účinného do 01.01.2006, vzniesol obvinenie XXXXX za trestný čin násilia proti skupine obyvateľov a jednotlivcovi podľa         § 197a odsek 1 Trestného zákona účinného do 01.01.2006 na tom skutkovom základe ako je uvedené vo výrokovej časti tohto rozhodnutia.

V priebehu vyšetrovania k veci vypočul obvineného XXXXX, poškodenú XXXXX, svedkov XXXXX, XXXXX, zabezpečil súvisiace listinné dôkazy.

Po vykonaní popísaných procesných úkonov bolo potrebné vykonať konfrontáciu medzi obvineným a poškodenou, čo sa však pre jej neprítomnosť nepodarilo. Z uvedeného dôvodu bolo trestné stíhanie 31.03.2005, postupom podľa § 173 odsek 1 písmeno a) Trestného poriadku účinného do 01.01.2006, prerušené. Ustáliť pobyt poškodenej a opätovne ju k veci vypočuť, v súlade s aktuálne platným Trestným poriadkom sa podarilo až 27.03.2014. Rozhodnuté o pokračovaní v trestnom stíhaní bolo 26.03.2014. S ohľadom na obsah ostatnej výpovede poškodenej predložil vyšetrovateľ Odboru kriminálnej polície Okresného riaditeľstva Policajného zboru Bratislava I  tunajšej prokuratúre návrh na  zastavenie trestného stíhania z dôvodu uvedeného v ustanovení  § 215 odsek 1 písmeno b) Trestného poriadku s tým, že je nepochybné, že skutok nie je trestným činom a nie je dôvod na postúpenie veci. Preskúmaním na vec sa vzťahujúceho vyšetrovacieho spisu som zistila, že tento návrh je dôvodný.

	Obvinený XXXXX pri svojej výpovedi, za prítomnosti obhajcu spáchanie skutku poprel. Bližšie k veci uviedol, že 25.06.2004 XXXXX odišla z bytu, že ide von. Nikam ju neposielal, lebo mal ísť 27.06.2004 na návštevu k príbuzným do XXXXX Nemohol sa však dostať z bytu von, lebo zamkla a vrátila sa okolo 22.00. Pol hodinky bola doma a potom znova odišla, že príde do dvoch hodín späť. Znovu ho zamkla. Na druhý deň ráno volal XXXXX a XXXXX. Ten mu povedal, že XXXXX pôjde pozrieť. Na ďalší deň ráno, teda 27.06.2004, keď došla domov, zdala sa byť nafetovaná a začala naňho kričať, že čo tam robí. Vyčítala mu tehotenstvo inej ženy, vtedy zobral svoju cestovnú tašku do rúk a povedal jej, aby mu dala pokoj. Ona mu ju vytrhla a začala ju kontrolovať, prehadzovať veci a začala ho biť do tváre. Iba sa bránil jej útoku. Tašku potom vyhodila z bytu a začala na schodisku kričať, v dôsledku čoho vyšli susedia. Strčil ju do bytu, zobral si svoju tašku, vyšiel pred dom a chcel ísť preč. Ona však vybehla za ním a začala ako nepríčetná kričať polícia. Keď prišli policajti, tak im povedal, že je nadrogovaná, že nevie, čo robí. Nevylučuje, že ako ju odstrkoval, mohol ju udrieť, avšak on sa tiež bránil. Doškriabala ho, bola ako nepríčetná. S poškodenou sa zoznámili pri Poluse v roku 2001, videli sa pár razy na zastávke a dali sa do reči. V tom čase nevedel, že robí prostitútku. 

Začali bývať vo Vajnoroch, jej sa to nepáčilo a preto išli bývať ku nej do Pezinka. Tam však mal konflikty s matkou poškodenej, ktorá ho neskôr vyhodila. Išiel preto bývať do Bratislavy a XXXXX prišla za ním. To, že je Lucia prostitútka sa dozvedel neskôr od kamarátov, ona mu stále hovorila, že chodí do roboty. On ju nenútil k prostitúcii a žiadne peniaze od nej nebral. Inak sa hádavali ako partneri, ale že by ju mal napádať bezdôvodne alebo vyhrážal sa jej zabitím, to nie. Udreli sa navzájom, ona jeho, on ju, ale vždy to bolo v rámci partnerských hádok. Hádavali sa preto, lebo si nezastala ženské práce v domácnosti. Tiež sa hádavali kvôli tomu, že robila prostitútku, štvalo ho to. Vlastní plynovú pištoľ, čo poškodená vedela, ale nikdy sa jej ňou nevyhrážal. Nepamätá sa, že by sa jej niekedy vyhrážal zabitím, hádali sa občas aj vulgárne, aj sa občas fyzicky chytili, ale vždy to bolo vzájomné. Poškodená bola narkomanka a prostitútka.
Svedkyňa - poškodená XXXXX vo svojej výpovedi z 28.06.2004 popísala priebeh skutku tak, že 27.06.2004 prišla do bytu, ktorý nebol uzamknutý, iba si kľúčom otvorila vchodové dvere. Jej priateľ sedel v obývačke v kresle. Opýtala sa ho, čo tam robí, lebo mu dala peniaze aby z bytu odišiel do Veľkého Krtíša. On sa postavil, že prečo ho v byte zamkla, pristúpil k nej, pričom hovoril, že tam boli jeho kamaráti, že ju tam hľadali a že si pre ňu prídu. Vtedy k nej pristúpil a začal ju biť s vyhrážal sa, že ju zabije. Bránila sa a kričala, aby prestal a aby niekto zavolal policajtov. Trvalo to asi pätnásť minút, potom sa jej podarilo otvoriť dvere a zakričala na chodbu, aby niekto zavolal policajtov. Obvinený ju vtiahol dovnútra a vtedy videla susedov. Sused sa pýtal obvineného či nie je normálny a nech ide preč. Obvinený sa na neho rukou zahnal, ale neudrel ho, že čo sa stará. Poškodená kričala, aby zavolali policajtov, ktorí potom prišli. Vtedy si obvinený zobral tašku, že ide preč. Vyšiel na ulicu a povedal jej, že ide na políciu sám. Ona išla stále za ním a vtedy jej hovoril, aby ho neudávala, že čo mu to robí, kľakol si na chodníku na kolená. 

S obvineným sa spoznala v roku 2001, žili spolu vo Vajnoroch. Pred prvou súložou od neho chcela peniaze, on jej ich ale nechcel dať, povedal, že až po. Aj sa zo začiatku bránila, že s ním nechce nič mať. Zarábala si peniaze prostitúciou, on za ňou stále chodil, že ju ľúbi, presvedčil ju a tak za dva - tri dni išla bývať s ním do Vajnor. Najskôr jej hovoril, že bude len jeho, potom ale nemali peniaze, tak ona začala chodiť na ulicu zarábať. Stávala na Vajnorskej na zastávke. Potom bývali spolu u jej mamy v Pezinku. Stále ho musela živiť, celé dni len preležal a preto ho mama asi po mesiaci vyhodila. Preto išli bývať na ubytovňu XXXXX Tam sa začal opíjať a stretávať s pochybnými kamarátmi. Chodila tam za ním, dávala mu peniaze, ale keď mal vypité, tak ju fyzicky napádal. Niekoľkokrát ju škrtil, vykrúcal ruky, hádzal po nej rôzne veci. Mal dlhy, pozýval na izbu kamarátov, pred ktorými ju ponižoval, hovoril im, že je kurva a šľape na Vajnorskej. Povedal jej, že sa málo snaží, aby začala zarábať viac peňazí. Nemohla to už vtedy psychicky vydržať, tak od neho na dlhší čas odišla. Stretávali sa len zriedkavo, chodil za ňou na ulicu, vyhrážal sa jej, že keď ju s niekým uvidí, tak ju oleje kyselinou. Trvalo to asi rok. V lete 2003 za ňou prišiel, že nech si idú sadnúť na Zlaté piesky, tam sa opil, v noci jej dal facku, škrtil ju, kopol do nej. Keď išla telefonovať, tak jej zobral mobil a hodil ho o zem, zobral jej aj občiansky preukaz. 

V presne nezistenom čase s ním išla na hotel XXXXX kde jej hovoril, že musí byť len jeho, držal jej ruky a znásilnil ju, chcel jej ho vopchať zozadu, ale to sa mu nepodarilo. Držal ju tam asi týždeň alebo dva. Potom mu povedala, že ide zarobiť nejaké peniaze na ulicu, tak ju pustil a ona išla k mame. V následnom období ju viackrát zbil na viacerých miestach, aj mimo Bratislavy, podala na neho aj trestné oznámenie na Sasinkovej ulici, ale po polhodine si to rozmyslela a stiahla ho. Zasa sa s ním dala dokopy a bývali znovu v Pezinku u mamy. Znovu pokračovali konflikty a hádky, z bytu ho vyhodila. Prišiel za ňou a volal ju do bytu v Dúbravke, tak išla s ním a znovu s ním žila, neustále v konfliktoch. Trestné oznámenie na neho nepodala, resp. stiahla ho, lebo ho ľúbila. Nikdy nebola ani na vyšetrení u lekára.

Pri výsluchu, ktorý sa konal 27.03.2014 poškodená XXXXX uviedla, že táto vec sa stala už pred desiatimi rokmi a preto sa už poriadne nepamätá. Nevie povedať ako to prebehlo, nevedela by už opísať skutok ako taký. Nechce sa už tomuto vôbec venovať, nechce aby sa to ďalej riešilo, už na to aj zabudla. Má teraz úplne iné problémy, lekári jej zistili silnú cukrovku a schizofréniu. Schizofréniu jej zistili v nemocnici na Mickiewiczovej v Bratislave. Ďalej ju liečia na psychiatrii v Pezinku v Pinelovej nemocnici. Liečená je ambulantne u lekárky XXXXX, berie aj lieky, je to veľa liekov, nevie presne vymenovať všetky. Nemá vôbec chuť ani silu venovať sa tomuto, čo sa prihodilo pred desiatimi rokmi, ani to nevládze. S Rabajdom sa stretla raz, teda videla ho, on pracuje asi v Poluse. Nerozprávali sa spolu, nechce s ním už nič mať spoločné, nechce ho stretávať. Konfrontácia je úplne zbytočná, lebo ako povedala, nepamätá sa, ako sa to stalo, nebude vedieť odpovedať na otázky. Najradšej by bola, keby sa to už neriešilo, nejako zastavilo alebo tak, naozaj sa tomuto nevládze už venovať. Odvtedy už s Rabajdom nemala žiadny konflikt, ako povedala, už sa nestretávali.

Matka poškodenej, svedkyňa XXXXX ku vzťahu obvineného a jej dcéry vypovedala, že istý čas žili u nej. Dcéra sa s obvineným ku nej nasťahovali od 20.12.2003 a bývali u nej do mája 2004. On sa k nej správal agresívne ale dcéra ho mala rada a preto nikdy nepodala trestné oznámenie na polícii. Bola svedkom toho, ako obvinený jej dcéru XXXXX zbil. Ona o týchto veciach nechcela vedieť, lebo ju trápilo ako XXXXX žije. Podrobnosti nevie, ani nechce vedieť. XXXXX je dospelá žena a aký život si vybrala, taký ho vtedy mala. 

	Svedok XXXXX, príslušník zasahujúcej hliadky PZ, popísal priebeh zadržania obvineného, ku samotnému skutku sa však vyjadriť nevedel. 

Podľa § 2 odsek 10 Trestného poriadku orgány činné v trestnom konaní postupujú tak, aby bol zistený skutkový stav veci, o ktorom nie sú dôvodné pochybnosti, a to v rozsahu nevyhnutnom na ich rozhodnutie. Dôkazy obstarávajú z úradnej povinnosti. Právo obstarávať dôkazy majú aj strany. Orgány činné v trestnom konaní s rovnakou starostlivosťou objasňujú okolnosti svedčiace proti obvinenému, ako aj okolnosti, ktoré svedčia v jeho prospech, a v oboch smeroch vykonávajú dôkazy tak, aby umožnili súdu spravodlivé rozhodnutie.

V zmysle ustanovenia § 2 odsek 12 Trestného poriadku orgány činné v trestnom konaní a súd hodnotia dôkazy získané zákonným spôsobom podľa svojho vnútorného presvedčenia založeného na starostlivom uvážení všetkých okolností prípadu jednotlivo i v ich súhrne nezávisle od toho, či ich obstaral súd, orgány činné v trestnom konaní alebo niektorá zo strán.

V zmysle ustanovenia § 215 odsek 1 písmeno b) Trestného poriadku prokurátor zastaví trestné stíhanie, ak nie je tento skutok trestným činom a nie je dôvod na postúpenie veci. 

	V súlade s citovanými zákonnými ustanoveniami som vyhodnotila všetky vykonané dôkazy, pričom som dospela k záveru, že skutkový stav bol objasnený v rozsahu dostatočnom na rozhodnutie a že skutok ktorý je predmetom konania sa nie je trestným činom a nie je dôvod na postúpenie veci. Vykonaným dokazovaním sa nepodarilo sa preukázať, že obvinený sa dopustil konania ktoré mu je kladené za vinu. Vo svojej výpovedi poprel, že by sa poškodenej vyhrážal smrťou, alebo inou ťažkou ujmou. Pripustil, že došlo medzi nimi k hádke, dokonca k fyzickému kontaktu, avšak nešlo o útok z jeho strany, strkali sa, ale on sa iba  bránil. Je možné, že práve vtedy jej spôsobil modriny. Chovala sa však ako nepríčetná. Žiadnym spôsobom sa jej nevyhrážal.

 Poškodená vo svojej výpovedi z 27.03.2014 už nedokázala potvrdiť skôr uvádzané skutočnosti. Ku skutku sa nevedela vyjadriť, pričom uviedla, že sa lieči na duševnú poruchu - schizofréniu, berie veľmi veľa liekov a nemá silu venovať sa tomu, čo sa stalo pred desiatimi rokmi. Konfrontácia s obvineným, s ktorým sa už roky nestretáva by bola zbytočná, lebo sa už na kritické udalosti nepamätá. Jej matka vypovedala iba k vzájomnému vzťahu poškodenej a obvineného, svedkom samotného skutku však nebola. 

S poukazom na všetky vyššie uvedené skutočnosti som dospela k záveru, že sa nepodarilo preukázať, že obvinený XXXXX sa poškodenej XXXXX vyhrážal smrťou alebo inou ujmou tak, aby to u nej mohlo vzbudiť dôvodnú obavu a spôsobom popísaným vo výrokovej časti tohto uznesenia. Jej prvotná výpoveď bola urobená pred vznesením obvinenia a bez prítomnosti obhajcu. Z tohto dôvodu je za súčasného právneho stavu neprocesná a na jej podklade nie je možné postavenie obvineného pred súd. 

Okrem výpovede svedkyne - poškodenej  bol jedným priamym dôkazom výsluch obvineného, ktorý bol vykonaný za prítomnosti obhajcu, je preto vykonaný zákonne a procesne použiteľný. Tento dôkaz môže byť, a preto aj bol, podkladom pre rozhodnutie vo veci samej. 

Poukazujúc na uvedené, bol potrebné rozhodnúť tak, ako je uvedené vo výrokovej časti tohto uznesenia a trestné stíhanie vedené proti obvinenému XXXXX za trestný čin násilia proti skupine obyvateľov a jednotlivcovi podľa § 197a odsek 1 Trestného zákona účinného do 01.01.2006 zastaviť z dôvodu uvedeného v ustanovení § 215 odsek 1 písmeno b) Trestného poriadku, pretože bolo preukázané, že skutok ktorý je predmetom konania nie je trestným činom a nie je dôvod na postúpenie veci.

Poučenie:
Proti tomuto uzneseniu je prípustná sťažnosť, ktorú možno podať u prokurátora okresnej prokuratúry do troch dní od oznámenia uznesenia. Sťažnosť má odkladný účinok. (§ 185 a nasl. Tr. por.)

JUDr. Marcela Medeková
prokurátorka