Okresná prokuratúra Čadca 
Slovenských dobrovoľníkov 2749/12 A, 022 74 Čadca 4 	

Sp. zn. : Pv 826/14/5502	Čadca, 11.9.2014
EEČ : 2-37-196-2014

U Z N E S E N I E

Trestná vec:	obvinený XXXXX 
Trestný čin:	nezaplatenie dane podľa § 148b odsek 2 Trestného zákona číslo 140/1961 Zbierky zákonov v znení uznesenia Ústavného súdu SR číslo 38/2002 Zbierky zákonov

Rozhodol: 	prokurátor Okresnej prokuratúry Čadca
Podľa § 215 odsek 1 písmeno a Trestného poriadku zastavujem trestné stíhanie obvineného:
1.	XXXXX
	dátum narodenia: XXXXX
	miesto narodenia: XXXXX
	rodné priezvisko: XXXXX
	trvalé bydlisko: XXXXX
pre trestný čin nezaplatenia dane podľa § 148b ods. 1, ods. 2 Trestného zákona účinného do 31.12.2005 na tom skutkovom základe, že ako konateľ spoločnosti XXXXX, okres XXXXX, v termíne do 28.02.2002 nezaplatil v zmysle § 41 zákona č. 289/1995 Z. z. o dani z pridanej hodnoty vo vtedy platnom znení splatnú daň z pridanej hodnoty v celkovej sume 1,085.275,94 Sk a to i napriek tomu, že v termínoch splatnosti disponoval finančnými prostriedkami úhradu splatnej dane, čím nezaplatil Daňovému úradu v Čadci splatnú daň - daň z pridanej hodnoty v sume 1,085.275,94 Sk (36.024,56 €),

lebo je nepochybné, že sa nestal skutok, pre ktorý sa vedie trestné stíhanie

Odôvodnenie:
Uznesením vyšetrovateľa Okresného úradu justičnej polície PZ XXXXX pod ČVS:OÚJP-412/10-2013 zo dňa 13.11.2003 bolo podľa § 160 ods. 1 Trestného poriadku účinného do 31.12.2005 začaté trestné stíhanie a následne dňa 02.06.2004 podľa § 163 ods. 1 Trestného poriadku účinného do 31.12.2005 vznesené obvinenie XXXXX, nar. XXXXX v Banskej Bystrici, trvale bytom XXXXX, XXXXX, pre trestný čin nezaplatenia dane podľa § 148b ods. 1, ods. 2 Trestného zákona účinného do 31.12.2005 na tom skutkovom základe, ako je uvedené vo výrokovej časti uznesenia vyšetrovateľa.

Trestného činu nezaplatenia dane podľa § 148b ods. 1, ods. 2 Trestného zákona účinného do 31.12.2005 sa dopustí ten, kto v značnom rozsahu nezaplatí splatnú daň.

Citované ustanovenie § 148b ods. 1, ods. 2 Trestného zákona účinného do 31.12.2005 postihuje konanie páchateľa, ktorý v zákonom stanovenom termíne neuhradí priznanú daňovú povinnosť. To znamená podá daňové priznanie, uvedie výšku daňovej povinnosti, no úhradu dane nezrealizuje. Aby mohlo byť skonštatované, že páchateľ sa dopustil citovaného trestného činu, musí byť jednoznačne preukázané, že páchateľ, ako osoba zodpovedná za zaplatenie príslušnej dane, mal k dispozícii dostatok finančných prostriedkov na to, aby splatnú daň uhradil. Uvedená skutočnosť sa preukazuje znaleckým posudkom, kde znalec na podklade účtovných dokladov a výpisov z účtov určí solventnosť platiteľa dane ku dňu splatnosti dane. Teda len v prípade, že je znalecky verifikovaná solventnosť konkrétneho subjektu, možno vo vzťahu k podozrivému vyvodiť trestnú zodpovednosť. 

Samotný obvinený XXXXX nebol vyšetrovateľom vypočutý, tento je podľa v spise zabezpečených podkladov vlastne od roku 2001 nekontaktný, miesto jeho pobytu nie je známe. Ešte v mesiaci júl 2001, teda ešte pred spáchaním skutku bolo zistené, že obvinený sa zdržuje na neznámom mieste. Tento údaj potvrdili viaceré šetrenia, najmä zo strany polície, kde bolo zistené, že pobyt obvineného nie je známy, príbuzní nevedeli uviesť, kde sa zdržuje, rodinu nekontaktoval od roku 2000. Na obvineného bol vydaný príkaz na zatknutie, bolo po ňom vyhlásené pátranie viacerými OR PZ po celom území Slovenskej republiky. Z listiny tzv. "bielych koní", ktorú zostavila Finančná správa k 31.03.2012 vyplýva, že obvinený XXXXX figuruje ako konateľ vo firmách: XXXXX, kde uvedené firmy boli využívané na vystavovanie faktúr za účelom odpočtov DPH.

Vo veci vypočutá zástupkyňa Daňového úradu XXXXX, XXXXX potvrdila, že firme XXXXX XXXXX vznikla daňová povinnosť na základe dodatočného daňového priznania za zdaňovacie obdobie december 2011, kde toto dodatočné daňové priznanie bolo na daňový úrad doručené dňa 28.02.2002, pričom daňovník priznal daňovú povinnosť v sume 1,196.636,- Sk, no po odpočítaní preplatkov bola daňová povinnosť v sume 1,085.275,94 Sk. Daňová kontrola u subjektu XXXXX XXXXX nebola vykonaná, nakoľko konateľ XXXXX bol nekontaktný. Účtovné doklady uvedenej firmy sa nepodarilo zabezpečiť. 

Ďalej bolo vykonané šetrenie k možným bankovým účtom spoločnosti, kde bolo zistené, že firma mala mať účet vedený v Moravia banke, a.s. Frýdek-Místek, kde uvedená banka bola na základe zmluvy o predaji podniku zo dňa 29.07.1998 odpredaná AG Banke, a.s. XXXXX, ktorej bola odobratá banková licencia 03.05.2000 a na majetok banky bol vyhlásený konkurz. Teda ešte pred spáchaním skutku vlastne zanikol vzťah firmy XXXXX a banky, pričom je zrejmé, že okrem účtovných dokladov, nie je možné zabezpečiť ani výpisy z účtov pre ich neexistenciu. Vzhľadom na uvedené možno prijať záver, že spáchanie skutku, pre ktorý bolo XXXXX vznesené obvinenie, tomuto nie je možné ani preukázať pre absenciu relevantných dokladov a teda nie je možné ani podať obžalobu na súd, nakoľko neexistuje žiaden dôkaz, o ktorý by bolo možné prípadnú obžalobu oprieť a na základe ktorého by bolo možné tvrdiť, že sa obvinený dopustil trestného činu. Je zrejmé, že nie je možné určiť stav disponibilných finančných prostriedkov u firmy, ktorá mala uhradiť splatnú daň, kde pre záver o naplnení zákonných znakov skutkovej podstaty trestného činu nezaplatenia dane podľa § 148b ods. 1, ods. 2 Trestného zákona účinného do 31.12.2005 sa vyžadujú jednoznačné dôkazy v podobe znalcom verifikovanej solventnosti ku dňu splatnosti dane, čo v tomto prípade absentuje. 

Pokiaľ ide o samotnú firmu XXXXX XXXXX a jej konateľa XXXXX, tak na podklade iných dôkazov v spise sa nachádzajúcich možno vysloviť vážnu pochybnosť, či dodatočné daňové priznanie k DPH dňa 28.02.2002 vôbec podal obvinený a či je vôbec relevantné a pravdivé, nakoľko sa javí vážne podozrenie, že by toto malo zahŕňať príjmové faktúry od subjektov, ktoré si na základe faktúr preukazujúcich výdavky a tým pádom príjem pre firmu XXXXX XXXXX, uplatňovali odpočet dane na vstupe. 

K uvedenému bolo zistené, že Daňový úrad XXXXX bol v súvislosti s firmou XXXXX XXXXX kontaktovaný jedenástimi daňovými úradmi, ktoré šetrili odpočty DPH u firiem v obvode ich pôsobnosti, pričom v spise sa nachádzajú listinné dôkazy od Daňového úradu Humenné, z ktorých vyplýva, že za zdaňovacie obdobie december 2001, ktorého sa konanie týka, neboli daňovým úradom uznané nákladové položky firme XXXXX, kde malo ísť o platby v prospech firmy XXXXX, kde DPH bolo v celkovej sume 106.273,45 Sk. K uvedeným faktúram boli doložené listinné dôkazy, z ktorých vyplýva, že firma XXXXX XXXXX mala v období mesiacov november a december 2001 vykonať rozsiahle stavebné práce pre XXXXX Rovnaké závery platia aj pre Daňový úrad Zvolen, ktorý firme XXXXX neuznal faktúru dokumentujúcu platbu v sume 2,214.553,50 Sk, kde DPH predstavovala sumu 414.102,50 Sk, pričom faktúra bola vystavená zjavne na tovar, pri ktorom možno vysloviť pochybnosti, či ide o reálnu dodávku. Na základe len uvedených dvoch prípadov možno skonštatovať, že priznanú daňovú povinnosť firmou XXXXX možno znížiť o sumu 520.376,45 Sk. Taktiež podľa zistení daňového úradu firma mala za obdobie od septembra 2001 do februára 2002 vysoké obraty, kde základ dane predstavoval sumu 59,5 milióna Sk a DPH cca 12 miliónov Sk. Uvedené rozhodnutia a listinné dôkazy umožňujú v spojitosti s vykonaným šetrením vysloviť záver, že dodatočné daňové priznanie k DPH podané na Daňovom úrade XXXXX dňa 28.02.2002 nezodpovedá realite, ide zrejme o daňové priznanie podané neznámou osobou, ktoré malo verifikovať príjmy z faktúr, na základe ktorých si iné firmy uplatnili odpočet DPH, kde spisový materiál obsahuje výsledky šetrenia len vo vzťahu k dvom subjektom vyššie uvedeným. Navyše faktúry boli vystavované v období, keď XXXXX bol už nekontaktný, firma XXXXX XXXXX na adrese uvádzaného sídla nikdy nesídlila, navyše nemohla z hľadiska rozsahu ani realizovať práce fakturované vyššie uvedeným firmám, najmä ak v tomto období bol obvinený de facto nezvestný a tento stav oplatí doteraz. Možno potvrdiť údaje Finančnej správy SR o tom, že obvinený XXXXX je tzv. "bielym koňom" a prezentované dodatočné daňové priznanie za december 2001 podané na Daňový úrad XXXXX dňa 28.02.2002 je v podstate fiktívne, možno prijať záver, že firme XXXXX. XXXXX nevznikla daňová povinnosť, uvedená firma bola zneužitá na vystavovanie fiktívnych faktúr v rámci obchodných reťazcov so zámerom čerpania odpočtu DPH.

Ďalej poukazujem na ustanovenie § 2 ods. 12 Trestného poriadku, podľa ktorého orgány činné v trestnom konaní a súd hodnotia dôkazy získané zákonným spôsobom podľa svojho vnútorného presvedčenia založeného na starostlivom uvážení všetkých okolností prípadu jednotlivo i v ich súhrne nezávisle od toho, či ich obstaral súd, orgány činné v trestnom konaní alebo niektorá zo strán. 

Zároveň podľa § 119 ods. 1 Trestného poriadku v trestnom konaní treba dokazovať najmä:
a) či sa stal skutok a či má znaky trestného činu,
b) kto tento skutok spáchal a z akých pohnútok,
c) závažnosť činu vrátane príčin a podmienok jeho spáchania,
d) osobné pomery páchateľa v rozsahu potrebnom na určenie druhu a výmery trestu a uloženie ochranného opatrenia a iné rozhodnutia,
e) následok a výšku škody spôsobenú trestným činom,
f) príjmy z trestnej činnosti a prostriedky na jej spáchanie, ich umiestnenie, povahu, stav a cenu.

Pri posudzovaní uvedených okolností sa pritom v súlade s ustanovením § 2 ods. 12 Trestného poriadku môže prihliadať len na dôkazy získané zákonným spôsobom, ktoré sú použiteľné pre trestné konanie. Podľa § 119 ods. 2 Trestného poriadku za dôkaz môže slúžiť všetko, čo môže prispieť na náležité objasnenie veci a čo sa získalo z dôkazných prostriedkov podľa tohto zákona alebo podľa osobitného zákona. Dôkaznými prostriedkami sú najmä výsluch obvineného, svedkov, znalcov, posudky a odborné vyjadrenia, previerka výpovede namieste, rekognícia, rekonštrukcia, vyšetrovací pokus, obhliadka, veci a listiny dôležité pre trestné konanie, oznámenie, informácie získané použitím informačno-technických prostriedkov alebo prostriedkov operatívno-pátracej činnosti. Za dôkaz môže slúžiť všetko, čo môže prispieť k objasneniu veci. Ide teda o fakty, znalosti a skutočnosti, ktoré sa získavajú z dôkazných prostriedkov. Dôkazné prostriedky sú vymenované vyššie. Ide o takmer vyčerpávajúci výpočet, avšak ako prameň dôkazov sa nevylučujú ani iné dôkazné prostriedky. Podmienkou, aby dôkazom mohlo byť naozaj "všetko, čo môže prispieť k náležitému objasneniu veci" je, aby išlo o dôkazné prostriedky získané zákonným spôsobom, t. j. podľa Trestného poriadku alebo podľa iného osobitného zákona. 

Ustanovenie § 215 ods. 1 písm. a/ Trestného poriadku umožňuje prokurátorovi zastaviť trestné stíhanie, ak je nepochybné, že sa nestal skutok, pre ktorý sa vedie trestné stíhanie.

S poukazom na okolnosti vyššie uvedené je zrejmé, že vykonané dôkazy, ktoré boli získané zákonným spôsobom a na ktoré je možné pri rozhodovaní prihliadať, nepodporujú záver, žeby sa konkrétny skutok kladený za vinu obvinenému XXXXX stal, aspoň žiaden z produkovaných dôkazov takýto záver nepodporuje. Rovnako tak absencia listinných dôkazov, ktoré jediné môžu preukázať vinu obvineného, v nadväznosti na získané poznatky o osobe obvineného a firme XXXXX XXXXX, umožňujú prijať záver, že spáchanie skutkov možno oprieť len o domnienky. Možno teda skonštatovať, že nebol produkovaný žiaden dôkaz jednoznačne podporujúci záver o tom, že sa stal skutok, pre ktorý je obvinený XXXXX trestne stíhaný a preto som rozhodol tak, ako je uvedené vo výrokovej časti tohto uznesenia a trestné stíhanie proti obvinenému XXXXX, pre trestný čin nezaplatenia dane podľa § 148b ods. 1, ods. 2 Trestného zákona účinného do 31.12.2005, som zastavil z dôvodu uvedeného v ustanovení § 215 ods. 1 písm. a/ Trestného poriadku.

Poučenie:
Proti tomuto uzneseniu je prípustná sťažnosť, ktorú možno podať do 3 dní odo dňa jeho oznámenia na Krajskú prokuratúru v Žiline cestou Okresnej prokuratúry v Čadci. Sťažnosť má odkladný účinok. Právo podať sťažnosť prislúcha obvinenému a poškodenému. Rozhodnutím o zastavení  trestného stíhania nie sú dotknuté nároky poškodenej strany,  ktoré si môže uplatniť v občianskoprávnom konaní na príslušnom  súde.

Mgr. Roman Lendóci
prokurátor