Okresná prokuratúra Brezno 
Boženy Němcovej 3, 977 31 Brezno 	

Sp. zn. : 1 Pv 590/09/6603	Brezno, 8.7.2014
EEČ : 2-46-74-2014

U Z N E S E N I E

Trestná vec:	obvinený XXXXX 
Prečin:	Neoprávnené používanie cudzieho motorového vozidla podľa § 217 odsek 1, odsek 2 písmeno c Trestného zákona číslo 300/2005 Zbierky zákonov v znení zákona číslo 246/2012 Zbierky zákonov

Rozhodol: 	prokurátor Okresnej prokuratúry Brezno
Podľa § 215 odsek 2 písmeno b Trestného poriadku zastavujem trestné stíhanie obvineného:
1.	XXXXX
	dátum narodenia: XXXXX
	miesto narodenia: XXXXX
	trvalé bydlisko: XXXXX
	dňa 14. 7. 2006 bola podpísaná leasingová zmluva č. XXXXX medzi spol. XXXXX XXXXX, so sídlom XXXXX, XXXXX a spol. XXXXX, ktorej predmetom bolo osobné motorové vozidlo zn. Mercedes Benz C 200 Kompressor Coupe, XXXXX, v predajnej cene vo výške 509.816,80 Sk, v súčasnosti 16.922,82 € s dobou trvania leasingu 36 mesiacov, dňa 14. 7. 2006 bolo podpisom protokolu o prevzatí leasingu k XXXXX, odovzdané do užívania spol. XXXXX XXXXX ktorá v zastúpení konateľky XXXXX, zverila uvedené osobné motorové vozidlo, na základe ústnej dohody za účelom vykonávania obchodnej činnosti v mene  spoločnosti neoficiálnemu tichému patrnerovi XXXXX, XXXXX, občanovi Rakúska,trvale bytom XXXXX, s tým, že predmetné vozidlo  mal menovaný užívať na dobu určitú a to do ukončenia predmetnej leasingovej zmluvy, čo predstvaovalo 36 mesiacov od prevzatia predmetného vozidla, pričom leasingová zmluva bola ukončená riadne dňa 18. 9. 2009 splatením všetkých leasingových splátok a splnením ostatných podmienok na prevod vlastníckeho práva k predmetu leasingu, vrátane uzatvorenia písomnej kúpnej zmluvy zo dňa 11. 9. 2009, čím v zmysle ústnej dohody vznikla XXXXX povinnosť zverené vozidlo vrátiť a to už aktuálnemu vlastníkovi, ktorým bola v tom čase už spoločnosť XXXXX ktorá právo k uvedenému vozidlu nadobudla uzatvorením zmluvy o predaji podniku zo dňa 28. 11. 2007 medzi predávajúcou XXXXX a kupujúcou spol. XXXXX čo však obvinený  neurobil aj napriek tomu, že bol k vráteniu uvedeného vozidla opakovane vyzývaný, následne bola dňa 27. 10. 2010 bola podpísaná zmluva o prevode obchodného podielu menovanej spoločnosti medzi XXXXX ako prevodcom a XXXXX, nar. 29. 4. 1985 ako nadobúdateľom, ktorý následne zmenil názov a sídlo spoločnosti na XXXXX, čím mu bol odovzdaný majetok spoločnosti vrátane osobného motorového vozidla Mercedes Benz C 200 Kompressor, XXXXX ktoré v tom čase stále zadržiaval XXXXX, následne XXXXX v pozícii konateľa spoločnosti XXXXX dňa 17. 5. 2011 predmetné vozidlo opätovne previedol na iného vlastníka, keď podpísal so spoločnosťou pravo.com s.r.o., so sídlom XXXXX, XXXXX 1A, XXXXX, zmluvu o predaji predmetného motorového vozidla , pričom spoločnosť pravo.com s.r.o. ako nový vlastník vozidla písomne oznámili XXXXX rozhodné skutočnosti a vyzvali ho aby vozidlo vydal v termíne najneskôr do 14. 7. 2011, načo XXXXX opätovne nereagoval a vozidlo do súčasnosti nevydal, teda obvinený neoprávneným používaním  motorového vozidla, ktoré mu bolo zverené spôsobil spoločnosti pravo.com s.r.o. ako vlastníkovi škodu vo výške 5.000,- €

lebo o skutku obvineného bolo už právoplatne rozhodnuté disciplinárne iným orgánom alebo orgánom príslušným na konanie o priestupku alebo o inom správnom delikte, cudzozemským súdom alebo iným cudzozemským orgánom príslušným na konanie o trestnom čine, priestupku alebo o inom správnom delikte a toto rozhodnutie možno považovať za dostačujúce

Odôvodnenie:
	Uznesením vyšetrovateľa OEK/OKP OR PZ XXXXX, sp. zn. XXXXX zo dňa 13.09.2012 bolo podľa § 199 ods. 1 Tr. por. začaté trestné stíhanie a súčasne podľa § 206 ods. 1 Tr. por. vznesené obvinenie občanovi Rakúskej republiky XXXXX, nar. XXXXX, trvale bytom Rakúska republika, XXXXX XXXXX, občan Rakúskej republiky pre prečin neoprávneného používania cudzieho motorového vozidla podľa § 217 ods. 1, ods. 2 písm. c) Tr. zák., ktorého sa mal dopustiť na tom skutkovom základe, ako je to uvedené v predmetnom uznesení.

	Pre úplnosť uvádzam, že po prvýkrát bolo v danej veci podľa § 199 ods. 1 Tr. por. začaté trestné stíhanie už uznesením vyšetrovateľa PZ sp. zn. XXXXX zo dňa 29.11.2009. Uvedené trestné stíhanie však bolo podľa § 215 ods. 1 písm. b) Tr. por. zastavené a následne podaná sťažnosť voči predmetnému uzneseniu, bola rozhodnutím tunajšej prokuratúry, sp. zn. XXXXX zamietnutá ako nedôvodná. Na základe pokynu KP Banská Bystrica však bolo vo veci opätovne začaté trestné stíhanie, a to uznesením vyšetrovateľa PZ pod XXXXX zo dňa 13.09.2010. Aj toto trestné stíhanie však bolo rozhodnutím vyšetrovateľa zo dňa 14.02.2011 podľa § 215 ods. 1 písm. b) Tr. por. zastavené. Následne ďalší a zároveň súčasný vlastník predmetného vozidla spoločnosť XXXXX, s.r.o. aj napriek predchádzajúcim rozhodnutiam podal trestné oznámenie zo dňa 23.03.2013, ktorým sa opätovne domáhal postihu XXXXX pre podozrenie zo spáchania prečinu neoprávneného používania cudzieho motorového vozidla podľa § 217 ods. 1, ods. 2 písm. c) Tr. zák.. Vzhľadom ku všetkým predchádzajúcim zisteniam a rozhodnutiam bolo predmetné trestné oznámenie spoločnosti XXXXX uznesením povereného príslušníka OO PZ XXXXX pod XXXXXo dňa 16.02.2012 podľa § 197 ods. 1 písm. d) Tr. por. odmietnuté ako nedôvodné a následne podaná sťažnosť bola rovnako tak zo strany tunajšej prokuratúry uznesením sp. zn. XXXXX zo dňa 12.04.2012 zamietnutá ako nedôvodná. Na základe podnetu spoločnosti XXXXX s.r.o. však bol vydaný nový pokyn KP Banská Bystrica, ktorým bolo vtedajšej dozorujúcej prokurátorke uložené opätovne v predmetnej veci začať trestné stíhanie a zároveň aj vzniesť obvinenie XXXXX pre prečin neoprávneného používania cudzieho motorového vozidla podľa § 217 ods. 1, ods. 2 písm. c) Tr. zák. tak, aby bolo zo skutku zrejmé, že v súčasnosti je už vlastníkom predmetného vozidla  spoločnosť XXXXX

	Po aktuálnom začatí trestného stíhania a vznesení obvinenia,tak museli byť opätovne vykonané všetky potrebné procesné úkony, ktoré boli doposiaľ z väčšej časti už vykonané (i keď vzhľadom na časový odstup od spáchania skutku, ako aj vzhľadom k ich častému opakovaniu, čiastočne stratili svoju dôležitosť, najmä vo vzťahu k výsluchom svedkov), rovnako tak bolo potrebné zabezpečiť výsluch samotného obvineného, ktorý sa už nenachádzal na území SR, ale na adrese svojho trvalého bydliska v Rakúskej republike. 
	
	Žiadosťou tunajšej prokuratúry pod sp. zn. XXXXX zo dňa 26.09.2013 bol teda príslušný kompetentný úrad Rakúskej republiky požiadaný o poskytnutie právnej pomoci, ktorá má spočívať v doručení uznesenia o začatí trestného stíhania a vznesení obvinenia, v zabezpečení výsluchu obvineného XXXXX, v zabezpečení listinných podkladov od obvineného a v zabezpečení policajných lustrácií vzťahujúcich sa k predmetnému vozidlu, ako aj k osobe obvineného.
	Predmetné výsledky právnej pomoci  boli na tunajšiu prokuratúru doručené dňa 07.01.2014, pričom obsahovali predkladací prípis XXXXX XXXXX zo dňa 17.12.2013, ďalej písomnosť od Landespolizeidirektion Niederosterreich a zápisnicu o výsluchu obvineného XXXXX, ktoré bolo následne potrebné preložiť do slovenského jazyka. Po ich preložení som analýzou uvedených listín však zistil, že obsahujú nové závažné skutočnosti, ktoré by v prípade ich pravdivosti mali zásadný vplyv na rozhodnutie vo veci samej, a ktoré preto musia byť predmetom ďalšieho skúmania a dokazovania. Z výpovede obvineného XXXXX zo dňa 13.12.2013 totiž skrátene vyplýva, že menovaný sa už k veci vyjadrovať nechcel, resp. k veci už nemal čo uviesť, a to najmä s odvolaním sa na už zastavené trestné konanie Rakúskych justičných orgánov, konkrétne na vyšetrovacie konanie prokuratúry vo Viedni, pod spisovou značkou XXXXX, ktoré skončilo zastavením trestného stíhania podľa § 190 Tr. por. Rakúskej republiky. Do pozornosti pritom dávam skutočnosť, že uvedené konanie cudzozemského orgánu malo byť začaté na základe trestného oznámenia poškodenej spoločnosti XXXXX, s.r.o.. Z informácií poskytnutých nám rakúskou stranou ďalej vyplýva, že vykonané vyšetrovanie bolo vedené Policajným inšpektorátom Berndorf pre trestný čin podľa § 133 Tr. zák. Rakúskej republiky, pričom predmetom konania mala byť práve sprenevera sporného vozidla Mercedes Benz C 200 Kompresor, XXXXX Z vyššie uvedených skutočností bolo teda zrejmé, že súčasný poškodený vlastník vozidla spol. Pravo.com, s.r.o. podala obdobné trestné oznámenie aj na území Rakúskej republiky, pričom príslušné rakúske orgány vo veci aj rozhodli, a to zastavením trestného stíhania. Z predbežných informácií rakúskych orgánov bolo teda zrejmé, že predmet konania vedeného v Rakúskej republike musel byť zhodný s predmetom trestného konania vedeného na území SR, čo je však podľa platnej legislatívy oboch krajín neprípustné, nakoľko je vylúčené, aby sa v dvoch členských krajinách EÚ viedlo trestné konanie pre rovnaký skutok, a to voči tej istej osobe. Poškodená spoločnosť, ako aj jej právny zástupca, boli pritom povinní informovať tunajšie orgány o tom, že v uvedenej trestnej veci podali trestné oznámenie aj príslušným orgánom Rakúskej republiky, resp. pri podávaní trestného oznámenie v Rakúskej republiky mali uviesť, že obdobné konanie sa vedie aj na území Slovenskej republiky. Za účelom vysvetlenia a objasnenia celej situácie bol na pokyn dozorujúceho prokurátora kontaktovaný aj konateľ spoločnosti XXXXX, ktorý však vyšetrovateľovi PZ uviedol, že nemá vedomosť, resp. si nepamätá, že by takéto trestné oznámenie adresované rakúskym orgánom zasielal. Z uvedeného dôvodu bol kontaktovaný aj právny zástupca poškodeného JUDr. Holý, ktorý po určitom váhaní uviedol, že spol. XXXXX v zastúpení XXXXX, skutočne podala rakúskym orgánom trestné oznámenie na XXXXX, predmetom ktorého boli skutočnosti poukazujúce na spreneveru predmetného vozidla. Právny zástupca JUDr. Holý s určitým časovým oneskorením a na opakované výzvy vyšetrovateľa PZ predložil aj dôležité listinné doklady, ktoré mal k dispozícií, a ktoré súvisia s predmetným trestným konaním v Rakúskej republike. Vzhľadom na prístup a postoj oboch zástupcov spol. XXXXX som však vyšetrovateľovi obratom uložil pokyn, aby všetky relevantné skutočnosti týkajúce sa predmetného konania v Rakúskej republike preveril aj v rámci medzinárodnej policajnej spolupráce a zároveň vyžiadal príslušné listinné podklady, z ktorých by bolo zrejmé, čo bolo predmetom trestného konania v Rakúskej republike a s akým výsledkom, resp. rozhodnutím bolo skončené. 

	Podľa § 530a ods. 1 Tr. por. „Ak možno dôvodne predpokladať, že sa v inom členskom štáte Európskej únie vedie alebo viedlo trestné konanie proti tej istej osobe pre ten istý skutok (ďalej len „súbežné trestné konanie“), súd alebo prokurátor, ktorý vedie súbežné konanie, požiada príslušný orgán iného členského štátu Európskej únie, aby mu v ním určenej lehote poskytol informácie o tom, či sa v danom členskom štáte Európskej únie vedie alebo viedlo trestné konanie proti tej istej osobe pre ten istý skutok, ktorý je predmetom trestného konania vedeného v Slovenskej republiky, a v prípade vedenia súbežného trestného konania aj informáciu o štádiu prebiehajúceho trestného konania v tomto štáte alebo o povahe konečného rozhodnutia v danej trestnej veci; uvedený postup sa neuplatní, ak slovenský orgán je o existencii takéhoto konania informovaný iným spôsobom.“ Podľa ods. 2 cit. zák. ustanovenia na zistenie príslušného orgánu štátu Európskej únie možno použiť kontaktné body Európskej justičnej siete alebo Eurojustu.

	V priebehu ďalšieho vyšetrovania boli do spisu či už cestou právnej pomoci, resp. medzinárodnou policajnou spoluprácou ale aj vlastným vyšetrovaním postupne zabezpečené všetky potrebné listinné dokumenty a informácie týkajúce sa predmetného konania v cudzine, z ktorých bolo zrejmé, že o totožnom skutku obvineného už bolo právoplatne rozhodnuté iným cudzozemským orgánom príslušným na konanie o trestnom čine a toto rozhodnutie možno považovať za dostačujúce. 	V tejto súvislosti poukazujem v prvom rade na zabezpečené rozhodnutie rakúskej prokuratúry sp. zn. XXXXX, ktorým úrad prokurátora Wiener Neustadt, so sídlom XXXXX 5, 2700 Wienner Neustadt v zmysle § 190 r. 2 Trestného súdneho poriadku Rakúskej republiky zastavil trestné stíhanie vedené voči XXXXX, nakoľko podľa rakúskej strany neexistuje žiadny faktický dôvod na ďalšie trestné stíhanie osoby. 
	Hoci je z informácii zabezpečených v rámci právnej pomoci, ako aj z informácii poskytnutých nám v rámci medzinárodnej policajnej spolupráce zrejmé, že predmetnému rozhodnutiu príslušného rakúskeho orgánu, ktorým bolo zastavené trestné stíhanie vo veci obvineného, predchádzalo pomerne rozsiahle vyšetrovanie vedené na Policajnom inšpektoráte Berndorf, samotné rozhodnutie Wiener Neustadt neobsahuje bližší, resp. konkrétny opis skutočností, ktoré boli vyšetrovaním zistené, resp. neobsahuje bližšie odôvodnenie takéhoto rozhodnutia. Z dôvodu použiteľnosti, resp. aplikácie takéhoto rozhodnutia v trestnom konaní vedeného v tuzemsku, tak bolo potrebné zabezpečiť všetky dostupné informácie o predmetnom rozhodnutí, ako aj o procesnom a právnom systéme, resp. režime, v ktorom bolo takéto rozhodnutie rakúskych orgánov vydané. V tomto smere tak bolo následným vyšetrovaním tuzemských orgánov zistené, že príslušné právne predpisy Rakúskej republiky nevyžadujú pri určitých trestných činoch (menšej závažnosti a spoločenskej nebezpečnosti) odôvodnenie meritórneho rozhodnutia vo veci. Trestný poriadok Rakúskej republiky však dáva možnosť, avšak výlučne len oznamovateľovi alebo poškodenému, aby v lehote do 14 dní požiadal o vydanie odôvodnenia takéhoto rozhodnutia, ktoré bude obsahovať konkrétne zistené a rozhodujúce skutočnosti, ako aj právne úvahy, na základe ktorých bolo trestné stíhanie zastavené. Na základe takto zaslanej žiadosti bude potom žiadateľovi zaslané komplexné písomné zhrnutie dôvodov, napr. zastavenia trestného stíhania s tým, že v takom prípade má žiadateľ do 14 dní od doručenia odôvodnenia rozhodnutia o zastavení trestného stíhania právo požiadať o pokračovanie v trestnom stíhaní. Právny poriadok Rakúskej republiky však zároveň presne vymedzuje a špecifikuje, kedy je takáto žiadosť oprávnenej osoby prípustná, pričom sa jedná len o prípady kedy bol porušený, alebo nesprávne aplikovaný zákon, t. j. že predpoklady pre zastavenie trestného stíhania boli zle právne posúdené, alebo existujú podstatné pochybnosti o správnosti rozhodných skutočností, alebo zistili sa nové skutočnosti a dôkazy, ktoré môžu odôvodňovať iné rozhodnutie. 
	Čo je však dôležité, zo zabezpečených informácii vzťahujúcich sa k predmetnému konaniu vyplýva, že žiadna z oprávnených osôb, t. j. v danom prípade oznamovateľ (poškodená spol. XXXXX, žiadnu žiadosť po vydaní a obdržaní meritórneho rozhodnutia nepodala, a to je aj dôvod, prečo v súčasnosti nie je k dispozícii jeho plné odôvodnenie. Z ďalších zabezpečených listín a podkladov je však zrejmé, že trestné stíhanie v Rakúsku bolo vedené pre totožný skutok, ako je to v tuzemsku a proti osobe obvineného XXXXX, ktorého konanie rakúske orgány právne kvalifikovali rovnako, ako tie tuzemské, teda ako trestný čin  sprenevery, a to podľa § 133 ods. 1, ods. 2 Tr. zák. Rakúskej republiky, a naviac aj ako trestný čin zadržania a zatajenia listiny podľa § 229 ods. 1 Tr. zák. Rakúskej republiky. Skutočnoť, že rakúske orgány viedli trestné stíhanie pre ten istý skutok a voči tomu istému obvinému, ďalej vyplýva aj z listinných podkladov zabezpečených v rámci medzinárodnej policajnej spolupráce, ktoré tvoria súčasť vyšetrovacieho spisu. Pre úplnosť dokazovania, v tomto smere bolo na základe pokynu dozorujúceho prokurátora do vyšetrovacieho spisu zabezpečené aj trestné oznámenie poškodenej spoločnosti XXXXX, adresované príslušnému štátnemu zastupiteľstvu Wiener Neustadt zo dňa 21.10.2011, na základe ktorého následne začali rakúske orgány konať. Aj z obsahu trestného oznámenia je zrejmé, že oznamovateľ poskytol rakúskej strane v podstate všetky dôležité a rozhodujúce skutočnosti týkajúce sa predmetného vozidla a s ním súvisiacich vlastníckych vzťahov, z ktorých vychádzali a vychádzajú v konaní vedenom v SR aj tuzemské orgány.  

	Podľa § 215 ods. 2 písm. b) Tr. por. prokurátor môže zastaviť trestné stíhanie ak o skutku obvineného bolo už právoplatne rozhodnuté disciplinárne iným orgánom, alebo orgánom príslušným na konanie o priestupku, alebo o inom správnom delikte, cudzozemským súdom, alebo iným cudzozemským orgánom príslušným na konanie o trestnom čine, priestupku, alebo o inom správnom delikte a toto rozhodnutie možno považovať za dostačujúce. 

	Z ustálenej súdnej praxe ako aj z príslušnej na vec sa vzťahujúcej judikatúry ( R 7/1980): vyplýva, že odsudzujúci rozsudok cudzozemského súdu netvorí prekážku trestného stíhania uvedenú v § 9 ods. 1 písm. g) TP, a preto nebráni trestnému stíhaniu obvineného za ten istý skutok, pre ktorý bol cudzozemským súdom odsúdený. V takýchto prípadoch však môže prichádzať do úvahy postup podľa § 215 ods. 2 písm. b) TP [§ 241 ods. 1 písm. e), § 244 ods. 1 písm. d), § 281ods. 2], t. j. zastavenie trestného stíhania z dôvodu, že o skutku obvineného už rozhodol cudzozemský súd a toto rozhodnutie možno považovať za dostačujúce (rozhodnutie Rakúskej prokuratúry 3 ST 343/11m-4, zo dňa 07.02.2012). 

	Predmetné rozhodnutie rakúskej strany možno v danom prípade považovať za dostačujúce, nakoľko mám za to, že ani v konaní v tuzemsku by trestné stíhanie neskončilo inak. 
	Rakúske orgány totiž považovali predmetnú vec za výlučne občiansko-právny spor, medzi súčasným vlastníkom vozidla a osobou obvineného, pričom rovnakému záveru v podstate  nasvedčujú aj výsledky doposiaľ vykonaného vyšetrovania  v tuzemsku. Charakter občiansko-právneho sporu je naviac v danom prípade prítomný už od počiatku, teda ešte v čase, keď bola vlastníkom predmetného vozidla spol. XXXXX XXXXX. 
	V nadväznosti na túto skutočnosť, je preto pri odôvodnení tohto rozhodnutia potrebné poukázať aj na zistenia z predchádzajúcich trestných stíhaní, ktoré sa už v súvisloti s danou vecou viedli, resp. bolo potrebné aj v danom konaní do spisu zabezpečiť  niektoré listinné podklady z predchádzajúcich trestných konaní, ktoré ozrejmujú dôležité skutočnosti súvisiace s danou vecou. Jedná sa predovšetkým o skutočnosti, ktoré vypovedajú o vzájomných obchodných vzťahoch a aktivitách obvineného a XXXXX, tiež skutočnosti, ktoré predchádzali samotnému zvereniu predmetného vozidla obvinenému zo strany XXXXX ako aj skutočnosti popisujúce nadobudnutie predmetného vozidla všetkými jeho doterajšími vlastníkmi.
	V tejto súvisloti uvádzam k veci nasledovné.

	Dňa 1. 10. 2003 začala XXXXX podnikať na základe živnostenského, oprávnenia pod obchodným menom XXXXX XXXXX so sídlom XXXXX, Nálepkova ulica č. 3, IČO 40 865 177. Dňa 28. 11. 2007 bola uzavretá zmluva o Predaji podniku medzi predávajúcou XXXXX XXXXX  a kupujúcou XXXXX, s.r.o. so sídlom XXXXX XXXXX, čím predávajúca predala kupujúcej spoločnosti všetky veci, práva a iné majetkové hodnoty, ktoré slúžia prevádzkovaniu podniku predávajúcej, súčasťou bol aj hnuteľný majetok, ktorý má podnik predávajúcej v účtovnej evidencii. Dňa 27. 10. 2010 bola uzatvorená zmluva o Prevode obchodného podielu medzi prevodcom XXXXX podpísaný dňa 27. 10. 2010, ktorým XXXXX ako odovzdávajúca odovzdala všetky dokumenty a majetok spoločnosti XXXXX s.r.o. preberajúcemu XXXXX. V časti protokolu Zoznam odovzdaného majetku na treťom liste, je uvedené v položke 8.: Osobné motorové vozidlo Mercedes XXXXX nebolo odovzdané, nakoľko ho zadržiava tretia osoba, vec je riešená u právnej zástupkyne XXXXX. Ďalšou súčasťou zmluvy je rozhodnutie jediného spoločníka vykonávajúceho funkciu valného zhromaždenia spoločnosti XXXXX zo dňa 27. 10. 2010, ktorá ako valné zhromaždenie, schválila zmluvu o prevode obchodného podielu  zo dňa 27. 10. 2010. V súlade s výpisom z Obchodného registra sa zmenilo obchodné meno zo spol. XXXXX 
	Dňa 14. 7. 2006 bola uzavretá Kúpna zmluva medzi zmluvnými stranami XXXXX, XXXXX ako predávajúcim a spol. XXXXX, s.r.o. ako kupujúcim, ktorej predmetom bolo osobné motorové vozidlo Mercedes Benz C 200 Kompressor Coupe, VIN : XXXXX čím kupujúci dňom podpisu tejto zmluvy nadobudol vlastnícke právo k uvedenému OMV. Dňa 14. 7. 2006 bola uzatvorená Leasingová zmluva č. XXXXX medzi poskytovateľom leasingu spol. XXXXX a príjemcom leasingu XXXXX XXXXX Predmetom leasingovej zmluvy bolo spomínané OMV, ktoré bolo prevzaté XXXXX v Žiline dňa 14. 7. 2006 podpísaním Protokolu o prevzatí leasingu k XXXXX Týmto sa spol. XXXXX XXXXX dňom 14. 6. 2006 stala držiteľom uvedeného OMV, vlastníkom bola stále leasingová spoločnosť VB XXXXX Podpísaním spomínanej Zmluvy o predaji podniku zo dňa 28. 11. 2007 sa držiteľom OMV stala spoločnosť XXXXX Dňa 18. 9. 2009 previedla spol. XXXXX vlastnícke právo na spoločnosť XXXXX po riadnom ukončení Leasingovej zmluvy XXXXX zo dňa 14. 7. 2006. Uzatvorením Zmluvy o prevode obchodného podielu zo dňa 27. 10. 2010 sa vlastníkom OMV stala spoločnosť XXXXX Dňa 17. 5. 2011 bola uzavretá zmluva o predaji motorového vozidla medzi predávajúcim spol. XXXXX a kupujúcim XXXXX Predmetom zmluvy bolo osobné motorové vozidlo Mercedes Benz C 200 Kompressor Coupe, VIN : XXXXX Na základe tejto zmluvy sa vlastníkom vozidla stala spoločnosť XXXXX 
	Počas vyšetrovania bola niekoľkokrát vypočutá XXXXX, v procesnom postavení svedka poškodeného v pozícii konateľa spoločnosti XXXXX s.r.o. v tom čase už vlastníkom vozidla za poškodenú stranu a po uzatvorení Zmluvy o prevode obchodného podielu bola vypočutá niekoľkokrát v procesnom postavení svedka. V procesnom postavení svedka bola niekoľkokrát vypočutá XXXXX, XXXXX. XXXXX, XXXXX na základe poverenia zo dňa 24. 11. 2010 v procesnom postavení svedka. Vo veci bolo zabezpečené odborné vyjadrenie k hodnote vozidla znalcom XXXXX z odboru Cestná doprava - Strojárenstvo, boli zabezpečené ostatné súvisiace listinné dôkazy k uvedenému skutku. 
	XXXXX začala podnikať na základe živnostenského oprávnenia pod obchodným menom XXXXX XXXXX dňa 1. 10. 2003, tak ako je to uvedené vyššie. Dňa 28. 12. 2004 v Brezne podpísala XXXXX s XXXXX zmluvu, podľa ktorej majú obaja partneri rovnaké podielové vlastníctvo 50%. Zmluva bola napísaná v nemčine a obidvomi stranami podpísaná. XXXXX bol tichým spoločníkom do 28. 11. 2007, teda do dňa podpisu Zmluvy o predaji podniku toho istého dňa. Od vzniku spol. XXXXX XXXXX už nebol jej tichým spoločníkom, jeho tiché spoločenstvo zaniklo podpisom Zmluvy o predaji podniku. OMV mu bolo zverené do užívania dňa 14. 7. 2006 na dobu určitú do skončenia leasingovej zmluvy a teda do doby, pokým sa z držiteľa OMV, v tom čase ešte spol. XXXXX XXXXX, stane vlastník, čo už v čase, keď tento právny stav nastal, bola spoločnosť XXXXX s.r.o. Na základe týchto skutočností mal XXXXX vozidlo užívať do 18. 9. 2009. Potom ho mal vrátiť spoločnosti, aby bol vykonaný prepis vozidla a zmenené vlastnícke práva k tomuto OMV zo strany nového majiteľa. XXXXX vozidlo nevrátil, odmietol ho vydať spoločnosti aj napriek niekoľkým výzvam. Následne po uzavretí zmluvy o predaji motorového vozidla zo dňa 17. 5. 2011, bol XXXXX opätovne vyzvaný k vráteniu vozidla, v tomto prípade už novým vlastníkom spol. Pravo.com s.r.o. Výzvu na vydanie vozidla napísal právny zástupca spol. Pravo.com s.r.o. XXXXX dňa 28. 6. 2011. Vo výzve XXXXX stanovuje termín na vrátenie vozidla do dňa 14. 7. 2011. Ďalej ho upovedomuje, že v prípade neuposlúchnutia výzvy bude nútený sa obrátiť na orgány Rakúskej polície. 

	V podstate celý spor, predmetom ktorého bolo predmetné OMV, vznikol neupravenou spoluprácou XXXXX s XXXXX a nedodržaním zákonov platných na území Slovenskej republiky /zákon o účtovníctve, zákon o DPH/, spoluprácou, ktorá nebola nijako zmluvne upravená, ale len rôznymi ústnymi dohodami. XXXXX  pri podávaní trestného oznámenia dňa 30. 10. 2009 uviedla, že XXXXX užíval predmetné vozidlo na dobu určitú do 10. 6. 2009, pričom v neskorších výsluchoch upresnila, že predmetné OMV mal na dobu určitú do 18. 9. 2009, a ďalej vypovedala, že ho telefonicky aj osobne žiadala o vrátenie vozidla, načo on reagoval negatívne a povedal jej, aby si ho vyžiadala právne. Dňa 22. 9. 2009 XXXXX splnomocnil advokáta XXXXX, AK Spišská Nová Ves, XXXXX vo všetkých konaniach, kde jednou stranou bude spol. XXXXX., ktorý dňa 25. 9. 2009 pod zn. XXXXX zaslal výzvu spol. XXXXX v ktorej žiadal aby XXXXX boli sprístupnené všetky účtovné a daňové doklady za obdobie rokov 2007 a 2008 spol. XXXXX ktorej bol XXXXX tichým spoločníkom. Na tomto základe XXXXX, AK XXXXX, XXXXX č. 1, ktorá bola poverená konateľkou spoločnosti XXXXX, zaslala odpoveď na výzvu adresovanú XXXXX, v ktorej ho upozornila na fakt, že spoločnosť XXXXX nevedie vo svojej evidencii žiadnu zmluvu o tichom spoločenstve medzi zmluvnými stranami XXXXX a tichým spoločníkom XXXXX  a tým nemá právny dôvod na poskytnutie ním požadovaného plnenia. Zároveň ho v tejto listine vyzvala na vrátenie OMV. Túto listinu spomína v trestnom oznámení aj XXXXX, ktorá sa vyjadrila, že na túto výzvu nereagoval a do dňa podania trestného oznámenia t. j. 30. 10. 2009 jej vozidlo nevrátil. 
	XXXXX mal byť tichým spoločníkom, na základe uzavretej zmluvy o podielovom vlastníctve. Zmluva bola podpísaná dňa 28. 12. 2004 medzi XXXXX a XXXXX. Do trestného konania bol zabezpečený overený originál predmetnej zmluvy, ako aj jej preklad. Podstatné pri posudzovaní skutočných oprávnení a povinností tichého spoločníka je fakt, že zmluva bola napísaná v nemeckom jazyku. V slovenčine nebola napísaná, preto ani nebola nikdy oficiálna. Uvedená zmluva mala skôr neoficiálny charakter upravujúci ich osobnú spoluprácu, počas pôsobenia ich spolupráce nikdy nebola oficiálna, nikdy nebola predložená účtovníčke za účelom skutočného naplnenia znakov predmetnej zmluvy a z nej vyplývajúcich zákonných náležitostí. Až keď začali medzi XXXXX a XXXXX problémy, bola táto zmluva „zverejnená“ a na jej základe sa XXXXX domáhal svojich práv tichého spoločníka. XXXXX až po tomto jeho konaní priznala zmluvu účtovníčke. V tom čase boli z nej vyplývajúce náležitosti už z hľadiska úpravy ich podnikateľskej spolupráce, podielového vlastníctva irelevantné. 
	XXXXX dňa 14. 12. 2009 v procesnom postavení svedok - poškodený vypovedala, že začala podnikať na základe kontaktov XXXXX, ktorý pre ňu vykonával kontrolu a prebierku drevnej hmoty, za túto prácu dostával províziu, ktorá mu bola vždy riadne vyplatená, keďže túto činnosť vykonával na území celej Slovenskej republiky, zverila mu do užívania OMV. Leasing tohto vozidla platila spoločnosť XXXXX XXXXX Ďalej vypovedala, že v auguste roku 2009 XXXXX po ich vzájomnej dohode ukončil spoluprácu so spoločnosťou XXXXX s.r.o. OMV spoločnosti nevrátil, ale zobral si ho so sebou do Rakúska. Dňa 6. 11. 2009 XXXXX kontaktoval XXXXX ktorej uviedol, že sa musia stretnúť v Rakúsku, v mieste jeho trvalého bydliska, avšak XXXXX z osobných dôvodov za ním do Rakúska nešla. Dňa 2. 3. 2010 XXXXX v procesnom postavení svedok - poškodený vypovedala, že XXXXX vystupoval v spol. XXXXX XXXXX ako tichý spoločník, pričom zároveň pracoval ako kvalitár, bol zodpovedný za preberanie a kvalitu drevnej hmoty. Vyplácaný bol vo forme provízie. Následne po vzniku spol. XXXXX už ako tichý spoločník v tejto vzniknutej spoločnosti nefiguroval, resp. podľa XXXXX to už odmietal. Ich spolupráca naďalej pokračovala a bol vyplácaný už len za uzatvorené obchody. V auguste 2009 po vzájomnej ústnej dohode ukončili ich vzájomnú spoluprácu a OMV spoločnosti XXXXX nevrátil. Ako dôvod uviedol, že mali medzi sebou uzatvorenú zmluvu a stále nie sú spolu finančne vysporiadaní. Dňa 25. 5. 2010 vo výsluchu v procesnom postavení svedok - poškodený XXXXX uviedla, že po skončení spol. XXXXX XXXXX nedošlo k žiadnemu vyrovnaniu medzi spoločnosťou a XXXXX Dňa 27. 9. 2010 vypovedala XXXXX v procesnom postavení svedok poškodený, že spolupráca fi. XXXXX XXXXX  s XXXXX bola oficiálna, pretože dostával ročné vyúčtovanie, kde vlastne on poberal províziu. Provízia mu bola vyplácaná podľa toho, ako prešiel obchod, či bol ziskový alebo nie. Zmluvne to podložené nemali. K výške jeho provízie uviedla, že mu bola vyplácaná určitá adekvátna suma zo zisku. Presnejšie sa k tomu vyjadriť nevedela. Vypovedala, že žiadne doklady o spoločnom podnikaní s XXXXX predložiť nevie, okrem zmluvy o tichom spoločenstve. O vzniku spol. XXXXX. bol podľa XXXXX upovedomený ústne v sídle firmy. Ako to z vyššie popísaného vyplýva, XXXXX nemala s XXXXX ich spoluprácu, výšku vyplácaných provízií, povinnosti, oprávnenia nijako zmluvne upravené. Ich spolupráca bola postavená na ich ústnej dohode, resp. ústnych dohodách, ktoré počas ich spolupráce dostatočne postačovali obidvom stranám. 
	Dňa 18. 6. 2010 bola vypočutá účtovníčka XXXXX, ktorá uviedla, že účtovníctvo viedla na základe mandátnej zmluvy od vzniku spoločnosti XXXXX XXXXX V účtovníctve XXXXX nikdy nebol evidovaný ako tichý spoločník, neboli v ňom evidované žiadne jeho vklady ako tichého spoločníka, dokonca ona ako účtovníčka ani nevedela, že má s XXXXX uzatvorenú zmluvu o tichom spoločenstve. V účtovníctve nie sú žiadne doklady o tom, že by sa XXXXX vyplácali nejaké provízie. Výdavky XXXXX v súvislosti s výkonom jeho práce pre spoločnosť sa nemohli dávať do účtovníctva, nakoľko nebol v pracovnoprávnom vzťahu so spoločnosťou XXXXX XXXXX a v zmysle našich daňových zákonov si XXXXX mohla uplatniť len výdavky, ktoré vznikli v súvislosti s jej podnikateľskou činnosťou. Ďalej uviedla, že ak mal byť XXXXX oficiálnym spoločníkom spol. XXXXX XXXXX mali byť jeho príjmy zdanené. Po skončení podnikania nedošlo k žiadnemu vyrovnaniu, pretože XXXXX oficiálne v účtovníctve ako spoločník vôbec nefiguroval. 
	Už z výsluchu účtovníčky vyplýva, že XXXXX mala XXXXX ako tichého spoločníka riadne zaevidovať, nakoľko z výsluchov je zrejmé, že táto zmluva bola medzi nimi dodržiavaná, teda XXXXX dostával províziu za vykonanú prácu, mal prostriedky na podnikanie, avšak jeho zatajením bol porušený zákon o účtovníctve, a s poukazom na výpoveď XXXXX v časti, že mali byť jeho príjmy zdanené, vyvstáva podozrenie aj z prípadného trestného činu skrátenia dane. Zmluva, ktorou sa XXXXX stal tichým spoločníkom, nebola oficiálna, ale zároveň bola riadne dodržiavaná. Práve z tohto dôvodu neskôr vznikli nezrovnalosti, ktoré komplikovali riadne objektívne zhodnotenie trestnej stránky veci orgánmi činnými v trestnom konaní, nakoľko napriek dôslednému dodržaniu postupu podľa § 2 ods. 10 Trestného poriadku, nebolo možné skutočne objektívne stanoviť trestnú zodpovednosť určitej osoby. 
XXXXX bolo OMV zverené na dobu určitú do konca platnosti leasingovej zmluvy. Vozidlo mu bolo zverené na účel podnikania pre spol. XXXXX XXXXX s tým, že upovedomila Leasingovú spoločnosť o tom, že vozidlo bude používať tretia osoba, spol. XXXXX, s.r.o. k tomuto udelila súhlas. XXXXX vykonával prebierku drevnej hmoty pre spol. XXXXX XXXXX, kde bol zároveň tichým spoločníkom, pre spol. XXXXXr.o. rovnako vykonával prebierku drevnej hmoty, ale už tichým spoločníkom podľa XXXXX nebol, pri obidvoch spoločnostiach dostával za vykonanú prácu províziu, ktorá nebola evidovaná a ani nijako dokladovaná v účtovníctve, a ani v jednej spoločnosti nemal uzatvorený pracovno-právny vzťah. Prácu pre obidve spoločnosti vykonával len na základe ústnej dohody, jeho práca nebola nijako právne ošetrená, bez uložených podmienok k výkonu práce. Podľa výpovede XXXXX v procesnom postavení svedka zo dňa 17. 1. 2011, si XXXXX sám bral peniaze a hodnotil svoju prácu sám a tým aj výšku provízie. Na strate sa nepodieľal a nijako ju neznášal. Je zarážajúce, že s týmito podmienkami XXXXX súhlasila, hlavne s časťou, že si prácu hodnotil sám a tým aj výšku provízie. Preto je na mieste otázka, kto vlastne viedol spoločnosť XXXXX, alebo XXXXX, ktorý vlastne určoval výšku zisku XXXXX, podľa výšky svojich nárokov, ktoré opäť podotýkam, neboli zdanené. 
	Podľa výpovede XXXXX XXXXX nechcel byť oficiálnym spoločníkom, nechcel byť nikde oficiálne evidovaný, preto sa nenachádza v účtovníctve spoločnosti ani ako tichý spoločník a ani ako zamestnanec spoločnosti, preto oficiálne jeho provízie nie sú zdokladované v účtovníctve, XXXXX s týmto súhlasila, nakoľko ako vypovedala, bola na XXXXX obchodne závislá. Podľa tejto časti jej výpovede je zrejmé, že XXXXX bol z hľadiska fungovania spoločnosti XXXXX podstatným článkom, bez ktorého by spoločnosť nefungovala. XXXXX si stanovil podmienky, za ktorých bude s XXXXX podnikať, tieto podmienky XXXXX prijala a boli dodržiavané až do doby, keď medzi nimi vznikol rozpor. Práve z dôvodu akceptácie XXXXX podmienok, nebolo možné vo vyšetrovaní objektívne jednoznačne stanoviť skutkový stav veci. V prípade, že by ich spolupráca bola riadne zmluvne upravená a vozidlo bolo zverené do užívania podpísaním zmluvy, neboli by pochybnosti o spôsobe spáchania skutku, jeho priebehu, následku. Avšak v prípade ich spolupráce, nebolo možné vzniknuté rozpory odstrániť. 
	XXXXX prvý krát vyzývala XXXXX na vrátenie OMV v lete - v mesiacoch júl až august 2009, osobne ho požiadala, aby predmetné vozidlo vrátil spol. XXXXX, s.r.o. z dôvodu zistenia, že vykonával obchodnú činnosť pre inú spoločnosť na východe Slovenska a týmto narúšal obchodné styky spol. XXXXX, s.r.o. Povinnosť vrátiť OMV XXXXX vyplynula po skončení leasingovej zmluvy. XXXXX ho vyzývala osobne aj telefonicky, neskôr prostredníctvom advokátky, OMV opakovane odmietal odovzdať. Z týchto dôvodov nebol vykonaný prepis OMV na spol. XXXXX, s.r.o. zo spol. XXXXX OMV odo dňa jeho prevzatia do ukončenia leasingovej zmluvy mal užívať XXXXX oprávnene, vzhľadom k tomu, že ho XXXXX vyzývala na vrátenie vozidla už skôr (júl - august 2009), vyplynula XXXXX povinnosť OMV jej vrátiť, avšak čas jeho užívania a podmienky, za akých ho mal užívať nie sú konkretizované žiadnou písomnou zmluvou, ktorá by objasnila dôvody, podmienky, presný časový interval používania predmetného OMV. Všetko sa odvíjalo len na základe ústnej dohody, ktorú si obidve strany stanovili. 
Po podpísaní zmluvy o predaji podniku zo dňa 28. 11. 2007 vznikla spol. XXXXX, o ktorej mal byť XXXXX upovedomený v sídle spoločnosti v Brezne, XXXXX. O tom, že bol o týchto náležitostiach upovedomený, neexistuje žiadny doklad a ani svedok, ktorý by tieto skutočnosti potvrdil. Podľa výpovede XXXXX zo dňa 17. 1. 2011 XXXXX v účtovníctve nikdy oficiálne nefiguroval, pretože to on sám nechcel, nemohla ho ako oficiálneho spoločníka v účtovníctve uviesť, preto v účtovníctve nie je nikde uvedené, akú výšku provízie dostal, aká finančná suma mu bola vyplácaná za uzatvorené obchody, teda za jeho prácu vykonávanú pre spol. XXXXX XXXXX ani jeho právny nárok na odmenu alebo províziu. Všetko bolo dohodnuté len na základe ústnej dohody, ktorá vo vzťahu k výkonu práce XXXXX počas obdobia jeho tichého spoločenstva a následného obdobia práce pre spol. XXXXX, s.r.o., zostáva nejasná. 
	Dňa 18. 1. 2011 predložila XXXXX listinu označenú ako predbežnú účtovnú uzávierku spoločnosti, ktorá bola napísaná len rukou, ktorú vypracovala Ing. Mladšia, ktorá dňa 19. 1. 2011 vypovedala, že XXXXX nikdy nebol vedený v účtovníctve ako tichý spoločník a o tom, že bol tichým spoločníkom spol. XXXXX XXXXX sa dozvedela až neskôr, keď vznikli problémy medzi Evou Poliakovou a XXXXX, čo bolo podľa výpovede XXXXX v lete 2009, v mesiacov júl - august 2009, teda skoro 2 roky po tom, čo skončila platnosť dohody o tichom spoločenstve XXXXX. Vtedy jej vlastne XXXXX ukázala zmluvu o tichom spoločenstve zo dňa 28. 12. 2004 napísanú v nemeckom jazyku. XXXXX vypovedala, že ona sa s XXXXX za celú dobu svojej mandátnej zmluvy stretla len dva alebo tri krát a aj to bol vždy s XXXXX. K jeho vedomosti o vzniku spol. XXXXX, s.r.o. uviedla, že celý proces vzniku tejto spoločnosti trval približne šesť mesiacov, zmenil sa názov spoločnosti, zmenili sa pečiatky, hlavička na jednotlivých listinných dokumentoch bola iná, preto je pravdepodobné, že si bol vedomý vzniku spoločnosti XXXXX, s.r.o. XXXXX vypovedala, že XXXXX nikdy od nej nič nežiadal, neovláda nemecký jazyk a nikdy sa s ním sama nerozprávala. 
	Na začiatku spolupráce XXXXX a XXXXX doniesla XXXXX účtovníčke XXXXX výdavky za telefón, rôzne rakúske bloky, ktoré čerpal XXXXX, tieto nebolo možné zaúčtovať, nakoľko to neboli výdavky XXXXX a XXXXX nebol v žiadnom pracovnoprávnom vzťahu a ani obchodnom vzťahu, z tohto dôvodu sa tieto výdavky nemohli zaúčtovať do daňových výdavkov. XXXXX navrhla XXXXX že by bolo výhodné aby XXXXX zamestnala buď do pracovného pomeru alebo na dohodu o vykonaní práce a až potom by tieto výdavky mohli byť zaúčtované do daňových výdavkov. XXXXX teda vedela o finančných nevýhodách prameniacich z ich vzájomnej spolupráce, napriek tomu, s podmienkami spolupráce súhlasila. Keďže sa Ing. Mladšia o zmluve o tichom spoločenstve dozvedela až počas existencie spol. XXXXX, teda keď začal právny spor medzi XXXXX a XXXXX, listinu označenú ako predbežnú účtovnú uzávierku spoločnosti vypracovala XXXXX až v čase, keď si XXXXX začal nárokovať na vyplatenie podielu zo spoločného podnikania. Táto uzávierka bola vypracovaná na základe podaných daňových priznaní a účtovných výkazov, aby bolo zrejmé, aký bol stav k 31. 12. 2007. 
	XXXXX nar. XXXXX, s miestom výkonu práce XXXXX so sídlom Bratislava, XXXXX dňa 10. 1. 2011 na základe poverenia zo dňa 24. 11. 2010 vypovedal, že spol. XXXXX ako poskytovateľ leasingu uzatvorila dňa 14. 7. 2006 s XXXXX leasingovú zmluvu č. XXXXX ktorej predmetom bolo OMV Mercedes Benz C 200 Kompressor Coupe, VIN : XXXXX. Doba trvania leasingu bola v zmluve dohodnutá na 36 mesiacov. Následne dňa 28. 11. 2007 došlo k spísaniu zmluvy o predaji podniku medzi predávajúcim XXXXX a kupujúcim spol. XXXXX, s.r.o., so sídlom XXXXX, XXXXX v zmysle ktorej predal predávajúci kupujúcemu majetok podniku vrátane práv a povinností z leasingovej zmluvy. Spoločnosť XXXXX SK, s.r.o. práve na základe zmluvy o prevode práv a povinností vykonala vo svojom systéme zmenu subjektu príjemcu leasingu na spoločnosť XXXXX s.r.o. Leasingová zmluva bola ukončená riadne dňa 18. 9. 2009 splatením všetkých leasingových splátok a splnením ostatných podmienok na prevod vlastníckeho práva k predmetu leasingu vrátane uzatvorenia písomnej kúpnej zmluvy. Spol. VB LXXXXX s.r.o. nadobudla vlastnícke právo na základe kúpnej zmluvy zo dňa 14. 7. 2006 od dodávateľa XXXXX, nar. XXXXX ako predávajúceho. Vlastnícke právo tým previedli na spol. XXXXX s.r.o. dňa 18. 9. 2009 po riadnom ukončení leasingovej zmluvy, čím potvrdil do vtedy zistený skutkový stav veci. 
	Zmluva o tichom spoločenstve je upravená v ustanoveniach § 673 až § 681 č. 513/1991 Zb. (Obchodného zákonníka) v platnom znení. Zmluvou o tichom spoločenstve sa tichý spoločník zaväzuje poskytnúť podnikateľovi určitý vklad a podieľať sa ním na jeho podnikaní. Podnikateľ sa zase zaväzuje na platenie časti zisku vyplývajúcej z podielov tichého spoločníka na výsledku podnikania. Zmluva sa musí vyhotoviť v písomnej forme. Podnikateľom v zmysle § 2 ods. 2 Obchodného zákonníka je osoba zapísaná v obchodnom registri, osoba, ktorá podniká na základe živnostenského oprávnenia, osoba ktorá podniká na podklade iného než živnostenského oprávnenia podľa osobitných predpisov a fyzická osoba, ktorá vykonáva poľnohospodársku výrobu a je zapísaná v evidencii obce podľa osobitného predpisu. Ak podnikateľ podniká so stratou, tichý spoločník môže za niekoľko rokov prísť legálnou cestou o celú hodnotu svojho vkladu, keďže ten sa znižuje v závislosti od vzniknutej straty podnikateľa. Podmienkou je, že zmluvné strany neupravia túto otázku inak. Zmluvou o tichom spoločenstve sa nevytvára žiadny ďalší právny subjekt. Ide o čisto záväzkovoprávny vzťah medzi podnikateľom a tichým spoločníkom. Práva a povinnosti voči tretím osobám vznikajú iba podnikateľovi. Tichý spoločník by mohol konať iba na základe plnej moci udelenej podnikateľom, a to ako ktorákoľvek iná splnomocnená osoba. Tichý spoločník je oprávnený nahliadať do všetkých obchodných dokladov a účtovných záznamov týkajúcich sa podnikania, na ktorom sa podieľa svojím vkladom podľa zmluvy o tichom spoločenstve. Podnikateľ je povinný poskytnúť tichému spoločníkovi na požiadanie informácie o podnikateľskom zámere na budúce obdobie a o predpokladanom vývoji stavu majetku a financií týkajúcich sa podnikania, na ktorom sa tichý spoločník podieľa svojím vkladom podľa zmluvy o tichom spoločenstve. Podnikateľ je povinný na požiadanie poskytnúť tichému spoločníkovi kópiu účtovnej závierky, ak zákon ukladá podnikateľovi povinnosť mať účtovnú závierku overenú audítorom, a výročnú správu. Ak zo zmluvy medzi podnikateľom a tichým spoločníkom nevyplýva iný spôsob poskytnutia informácií a listín podľa § 675 ods. 2 Obchodného zákonníka, podnikateľ je povinný na žiadosť tichého spoločníka zaslať požadované informácie alebo kópie listín tichému spoločníkovi na ním uvedenú adresu na vlastné náklady, inak je povinný ich poskytnúť v mieste svojho sídla. 
	V súlade s ustanovením § 673 Obchodného zákonníka v znení neskorších predpisov sa zmluvou o tichom spoločenstve zaväzuje tichý spoločník poskytnúť podnikateľovi určitý vklad a podieľať sa ním na jeho podnikaní a podnikateľ sa zaväzuje na platenie časti zisku vyplývajúci z podielu tichého spoločníka na výsledku podnikania, zmluva vyžaduje písomnú formu. 
	Zmluva o tichom spoločenstve medzi XXXXX a XXXXX bola podpísaná dňa 28. 12. 2004 v Brezne. Bola spísaná v nemeckom jazyku. Až následne bol vykonaný preklad tejto zmluvy do slovenského jazyka. Preklad zmluvy nie je podpísaný, ani nijako overený. Podľa uvedenej zmluvy vložil XXXXX vklad do spoločnosti vo výške 2.000,- € v čase, keď už spoločnosť takmer rok existovala a podľa účtovníčky XXXXX mala spoločnosť ku dňu 31. 12. 2004 majetok v hodnote 1.228.554,- Sk, v súčasnosti 40.780,52 €, no aj napriek tomu platila ich dohoda o 50 % podiele na zisku a strate. Predmetom vkladu XXXXX bola teda finančná hotovosť v súlade s § 674 Obchodného zákonníka, avšak táto hotovosť nebola v účtovníctve nijako písomne zdokladovaná a zaevidovaná. 
	Podľa § 675 Obchodného zákonníka je tichý spoločník oprávnený nahliadať do dokladov a účtovných záznamov týkajúcich sa podnikania na ktorom sa zúčastňuje a je oprávnený požadovať rovnopis ročnej účtovnej závierky. 
	Podľa § 676 Obchodného zákonníka je pre určenie podielu tichého spoločníka na výsledku podnikania rozhodná ročná účtovná závierka. Nárok na podiel zo zisku tichému spoločníkovi vzniká do 30 dní po vyhotovení ročnej účtovnej závierky. 

	Podľa výpovede XXXXX a jej účtovníčky XXXXX je zrejmé, že k žiadnej účtovnej závierke nikdy nedošlo. XXXXX vypovedala, že spolu s XXXXX robili účtovné závierky spoločnosti, tieto však neboli vykonané účtovníčkou a v účtovníctve sa ani nenachádzajú, taktiež vypovedala, že XXXXX si svoju prácu hodnotil sám a dokonca si niekedy peniaze aj sám zobral, opäť tieto transakcie neboli v účtovníctve evidované a nebolo to nijako zmluvne dokladované a právne ošetrené. Z dôvodu benevolencie XXXXX k stanoveniu postupu v podnikaní s XXXXX podľa zákonov SR a ich zmluve o tichom spoločenstve, o ktorej v účtovníctve nejestvuje doklad a nedodržiavaniu tejto zmluvy v bodoch vyplácania provízií, vedenia účtovníctva, ročných účtovných závierok spoločnosti, dokladoch o použitých finančných prostriedkoch v súlade s Obchodným zákonníkom a výkonu práce pre spoločnosť XXXXX aj napriek absencie pracovnoprávneho vzťahu so spoločnosťou s čím všetkým XXXXX súhlasila, resp. ako sama vypovedala, musela s tým súhlasiť, pretože bola na ňom obchodne závislá a jeho nefigurovanie v účtovníctve spoločnosti bolo jeho rozhodnutím, nie je možné presne stanoviť, aký podiel na zisku XXXXX reálne patrí, pretože tento mal byť písomne stanovený vykonaním ročnej závierky, v účtovníctve uvedený a následne zdanený. Čo sa týka jeho finančných náhrad za vykonanú prácu ako obchodného zástupcu, vzhľadom k tomu, že so spol. XXXXX XXXXX nemal žiadny pracovnoprávny vzťah, finančná hotovosť, ktorú mu XXXXX vyplácala bola výškou stanovená len na základe ich vlastnej ústnej dohody, nakoľko ani tieto výdavky neboli v účtovníctve priznané. Teda oficiálne XXXXX tichým spoločníkom nebol, avšak táto dohoda bola medzi nimi doržiavaná. XXXXX síce vypovedala, že ona si o tom viedla záznamy, avšak vzhľadom k tomu, že tieto neboli dokladované relevantnými podkladmi v účtovníctve, ako sú napríklad príjmové pokladničné bloky, nie je možné na ne prihliadať ako smerodajné pre účely trestného konania a výške provízie oprávneného XXXXX, pretože tieto napriek skutočnosti ich naozajstného vyplatenia nie je možné považovať za vyplatený podiel na zisku jeho ako tichého spoločníka spoločnosti, na ktoré ma nárok. XXXXX vypovedala, že XXXXX vykonal niekoľko obchodov, ktoré boli stratové a ktorých výsledok finančne znáša a musí ich platiť, avšak obvinený sa na strate  nikdy nepodieľal . Podľa zmluvy o podielovom spoluvlastníctve ktorú uzatvorili podľa § 679 Obchodného zákonníka účasť tichého spoločníka na podnikaní zaniká ak dosiahne podiel tichého spoločníka na strate výšku jeho vkladu. Táto otázka nebola riešená a aj napriek vyjadreniu XXXXX o stratových obchodoch XXXXX naďalej zostával tichým spoločníkom so stálou výškou svojho vkladu. Z uvedeného vyplýva, že síce mali uzatvorenú zmluvu o tichom spoločenstve, táto nebola dodržaná v zmysle platných zákonov v Slovenskej republike, ale celá spolupráca medzi XXXXX a XXXXX fungovala na základe ich vlastnej vzájomnej ústnej dohody, ktorá nespĺňala zákonné náležitosti spojené s tichým spoločenstvom upraveným v zákone č. 513/1991 - Obchodný zákonník. Tiché spoločenstvo XXXXX vo vzťahu k XXXXX malo nimi stanovené vlastné pravidlá, ktoré sa nezlučovali s pravidlami  stanovenými v zákone, ktorý túto problematiku upravuje. Sami si stanovili výnimky, podmienky, ktoré obidvaja dodržiavali. Spolupráca XXXXX ako vlastníka spol. XXXXX XXXXX a ako konateľa a vlastníka spol. XXXXX s XXXXX trvala od 28. 12. 2004 do leta 2009, kedy medzi nimi nastal právny spor. Ich spolupráca teda trvala takmer 5 rokov. Počas tejto doby spolupracovali a nemali medzi sebou žiadne nedoplatky a nevyplatené provízie. Spor, ktorý vznikol, rozdelil ich podnikanie a XXXXX si začal nárokovať na vyplatenie podielu tichého spoločníka. V súlade so zmluvou o tichom spoločenstve, má tichý spoločník pri zániku zmluvy právo na vrátenie výšky svojho vkladu, teda podnikateľ je povinný tichému spoločníkovi vrátiť vklad zvýšený alebo znížený o jeho podiel na výsledku podnikania do 30 dní od zániku zmluvy. XXXXX dňa 17. 1. 2011 vypovedala, že mu po skončení zmluvy o tichom spoločenstve výšku vkladu nevrátila, pretože si myslí, že nato nemal ani právo, teda nie preto, že by tak dokladovali ročné závierky spoločnosti a podnikateľ XXXXX podnikala so stratou a tým by XXXXX prišiel o celú výšku svojho vkladu. Podľa § 681 Obchodného zákonníka má tichý spoločník ohľadne svojho vkladu právne postavenie, aké má veriteľ ohľadne svojej pohľadávky ak zo zmluvy nevyplýva niečo iné. 

	Z vyššie uvedených skutočností tak vyplýva, že XXXXX a aj XXXXX mali síce uzatvorenú zmluvu o podielovom spoluvlastníctve ale ich spoločné podnikanie, resp. spolupráca počas takmer piatich rokov, neprebiehala podľa všetkých atribútov, ktoré sa vzťahujú k ich zmluvne podloženému vzťahu, zároveň je potrebné zdôrazniť, že formu spolupráce, výkon práce, vyplácanie provízií, preplácanie nákladov spojených s výkonom práce XXXXX ako „obchodného zástupcu spoločnosti“ a ostatné podmienky ich takmer päťročnej spolupráce upravovala hlavne ich ústna dohoda, ktorej špecifiká nie sú nikde stanovené, ale existovali výlučne medzi nimi, z tohto rezultuje fakt, že ich spolupráca bola upravená obchodnými podmienkami, ktoré si sami ústne stanovili a ktorými sa počas vzájomnej spolupráce riadili. Skutočnosť, že po ukončení spoločnej spolupráce sa začali odvolávať na jednotlivé ustanovenia zmluvy o podielovom spoluvlastníctve a ústne stanovenými podmienkami a v prípade XXXXX si nárokovať na finančné vyrovnanie, ktoré svojím vyjadrením neguje XXXXX tým, že mu provízia vyplácaná bola, ktorá zároveň mohla byť braná len ako provízia za vykonávanú obchodnú činnosť XXXXX a nie jeho právo na vyplatenie jeho podielu ako tichého spoločníka. XXXXX vypovedal, že XXXXX mu dlhuje peniaze a to je dôvod zdržiavania OMV. Po vyrovnaní sa s XXXXX jej OMV vráti alebo si OMV nechá a tým budú vyrovnaní. Vzhľadom na ich vzájomnú spoluprácu, nie je možné objektívne stanoviť záver, či je v práve XXXXX alebo XXXXX. Vyššie uvedené skutočnosti tak celkom zrejme svedčia o tom, že spoločné podnikanie XXXXX a XXXXX a z neho vyplývajúce záväzky, či už oprávnené alebo neoprávnené, sú výlučne obchodno-právneho, resp. občiansko-právneho a nie trestno-právneho charakteru.

	Počas aktuálneho vyšetrovania (od vznesenia obvinenia) bol vypočutý v procesnom postavení svedka poškodeného XXXXX - konateľ spoločnosti XXXXX, s.r.o., v procesnom postavení svedka bol vypočutý  XXXXX - konateľ spoločnosti XXXXX., XXXXX, bývalá konateľka spol. XXXXX s.r.o., v procesnom postavení obvineného bol vypočutý XXXXX XXXXX. Do trestného konania bolo zabezpečených množstvo listinných dôkazov. 

	Konateľ poškodenej spoločnosti XXXXX, s.r.o. XXXXX vo svojej výpovedi po vznesení obvinenia k veci uviedol, že spoločnosť Pravo.com, s.r.o. je v súčasnosti vlastníkom vozidla zn. Mercedes Benz C 200 Kompressor. Menovaný ďalej k veci uviedol, že zo strany predchádzajúceho vlastníka vozidla mu bolo oznámené, že motorové vozidlo už dlhší čas zadržiava XXXXX a z tohto dôvodu prostredníctvom svojho právneho zástupcu JUDr. Holého oslovil právneho zástupcu XXXXX, a to JUDr. Hovana, ktorý im však na ich výzvu odpovedal, že už menovaného nezastupuje, a preto sa s ním majú kontaktovať osobne. Na základe tejto informácie teda JUDr. XXXXX prostredníctvom svojho právneho zástupcu JUDr. Holého písomne vyzval priamo obvineného, aby predmetné vozidlo vrátil, avšak menovaný do dnešného dňa na ich výzvu nereagoval, hoci si predmetnú výzvu preukázateľne prevzal. K osobe predchádzajúceho vlastníka vozidla XXXXX poškodený uviedol, že s týmto sa zoznámil pri výkone svojej činnosti, ktorou je prevod obchodných spoločností, pričom robil aj prevod obchodného podielu medzi XXXXX a XXXXX V tejto súvislosti poškodený uviedol, že už v čase tohto prevodu mu XXXXX uviedla, že predmetné vozidlo je zadržiavané, a tak sa oň začal poškodený zaujímať. Pre vysvetlenie JUDr. XXXXX uviedol, že predmetné vozidlo následne odkúpil od XXXXX a to z toho dôvodu, že ani XXXXX, ani XXXXX sa tohto vozidla nevedeli domôcť, a tak sa rozhodol, že problematické vozidlo odkúpi a bude si ho vymáhať vo svojom mene.  Na otázku vyšetrovateľa koľko krát a akým spôsobom vyzval XXXXX na vrátenie vozidla, poškodený uviedol, že to bolo jeden krát, a to písomnou formou, pričom v rozpore s doposiaľ uvedenými skutočnosťami poškodený uviedol, že obvinený sa vzhľadom k tejto výzve dostavil k nemu do kancelárie, resp. do sídla spoločnosti, kde mal informovať poškodeného o tom, že má vedomosť o podanom trestnom oznámení a že vozidlo je ochotný vrátiť, avšak len za určitú finančnú kompenzáciu. Ako poškodený ďalej uviedol, na uvedenú ponuku poškodeného reagoval tým, že ho vyzval, aby uviedol, akú sumu teda požaduje, načo obvinený odpovedal, že bližšie sa k nej vyjadrí v mailovej komunikácií, pričom ďalej v tejto veci aj skutočne prostredníctvom mailu komunikoval a to s XXXXX - advokátskym koncipientom jeho právneho zástupcu JUDr. Holého. Ako však poškodený dodal, potom ako bolo trestné stíhanie zastavené, obvinený sa už neozval. Záverom svojej výpovede poškodený uviedol, že  výzvu na vrátenie vozidla, ktorú obvinenému zaslal v jeho mene JUDr. Holý, bola aj s prílohami preložená do nemeckého jazyka a následne aj úspešne doručená obvinenému, čo môže doložiť potvrdením o doručení. 

	Svedok XXXXX vo svojej aktuálnej výpovedi k veci uviedol, že dňa 27. 10. 2010 podpísal s XXXXX Zmluvu o prevode obchodného podielu, kedy mu menovaná oznámila aj tú skutočnosť, že súčasťou prevádzaného majetku spoločnosti je aj motorové vozidlo Mercedes Benz XXXXX ktoré zadržiava tretia osoba, v súvislosti s ktorou menovaná uviedla, že sa jedná o jej tichého spoločníka. Ako ďalej svedok uviedol, o vrátenie predmetného vozidla sa snažil len podaním trestného oznámenia, inak nevykonal žiadne kroky prostredníctvom právneho zástupcu k jeho navráteniu. Záverom svojej výpovede svedok uviedol, že  niekedy v roku 2011 bol za svojim kamarátom XXXXX, ktorému vysvetlil o čo sa jedná, pričom JUDr. XXXXX mu povedal, že vozidlo od neho odkúpi a celú vec si sám vybaví. Následne bola preto  podpísaná s JUDr. XXXXX kúpno-predajná zmluva k predmetnému vozidlu Mercedes Benz XXXXX, pričom svedok sa viac o predmetné vozidlo a jeho navrátenie nezaujímal. 

	XXXXX v procesnom postavení svedka vo svojej aktuálnej výpovedi uviedla, že  obchodné podiely spoločnosti XXXXX previedla z toho dôvodu, že už v tejto oblasti nechcela ďalej podnikať. Ako ďalej svedkyňa uviedla, pri podpise odovzdávajúceho protokolu XXXXX slovne upozornila, že vozidlo Mercedes XXXXX, zadržiava tretia osoba, načo on reagoval s tým, že to bude riešiť. Svedkyňa zároveň upovedomila menovaného o tom, že XXXXX bol písomne upovedomený jej právnou zástupkyňou JUDr. Horváthovou, že má vozidlo doviesť na Slovensko. K osobe samotného obvineného svedkyňa uviedla, že s XXXXX sa spoznala cez známeho XXXXX s tým, že jej ponúkli obchodnú spoluprácu, pričom spočiatku im len tlmočila na Slovensku. V spol. XXXXX. dovtedy vystupoval XXXXX ako preberač drevnej hmoty, pričom niekedy sa stalo, že ona musela ísť služobne napríklad do Popradu a XXXXX napríklad do Šaštína, preto boli v spol. XXXXX s.r.o. dve vozidlá potrebné. XXXXX vybavoval aj veci v Rakúsku, keď išiel domov. Na Slovensku sa zdržiaval rôzne, niekedy tu bol týždeň v mesiaci, niekedy dva týždne. XXXXX odmietol oficiálne figurovať ako spoločník zo svojich osobných dôvodov, ako sa neskôr dozvedela, mal finančné problémy v Rakúsku, bližšie sa k tomu nevedela vyjadriť, mal k dispozícii služobný mobilný telefón, služobné vozidlo a financie.

	V tejto súvislosti poukazujem na skutočnosť, že aj v aktuálnom trestnom konaní je potrebné posudzovať konanie obvineného predovšetkým v kontexte primárneho nadobudnutia predmetného OMV od spol. XXXXX XXXXX, teda aj v kontexte s predchádzajúcimi zisteniami v predošlým konaniach. Je potrebné poukázať na tú skutočnosť, že posúdenie konania obvineného sa zmenou vlastníka vozidla nemení, mení sa výlučne len osoba poškodeného. Vychádzajúc z celkového kontextu veci je zrejmé, že obvinený predmetné vozidlo nevrátil prvotnému vlastníkovi vozidla, ani nasledujúcim vlastníkom z toho dôvodu, že ako v čase, kedy mal vozidlo vrátiť prvýkrát, tak až do dnešnej doby má za to, že spol. XXXXX XXXXX, resp. samotná konateľka tejto spoločnosti XXXXX, mu ako spoločníkovi (tichému) dlhuje určité finančné prostriedky. Konanie obvineného bolo teda od počiatku motivované snahou získať od menovanej určité peňažné prostriedky, na ktoré má podľa neho ako tichý spoločník nárok, pričom dôvod jeho konania predmetné vozidlo blokovať ako akúsi zálohu pre budúce plnenie, tak zostáva k dnešnému dňu nemenný, nakoľko údajne dlhované prostriedky mu do dnešného dňa zo strany XXXXX vyplatené neboli. V tejto súvislosti je potrebné poukázať na dve rozhodujúce skutočnosti.
	 Prvou skutočnosťou je fakt, že XXXXX s najväčšou pravdepodobnosťou nebol po výlučne právnej stránke oprávnený na zadržanie vozidla, i keď túto skutočnosť vzhľadom na absenciu relevantných zmluvných podkladov, ktoré by objasňovali jeho postavenie v spol. XXXXX a s tým spojené práva a povinnosti ako tichého spoločníka, nemožno s istotou potvrdiť, ani vyvrátiť. Na druhej strane aj v prípade, pokiaľ by bolo s istotou preukázané, že obvinený nemal na takéto konanie žiadny právny nárok a teda konal a predmetné vozidlo zadržiava bez právneho nároku v rozpore so zákonom, nemožno jeho konanie vzhľadom na celkový kontext veci a doposiaľ známe skutočnosti považovať zároveň aj za trestné. 

	Podľa § 217 ods. 1, ods. 2 písm. c) Tr. zák. sa prečinu neoprávneného používania cudzieho motorového vozidla dopustí ten, kto neoprávnene používa cudzie motorové vozidlo, ktoré mu bolo zverené a taký čin spácha vo vzťahu k motorovému vozidlu väčšej hodnoty alebo takým činom spôsobí väčšiu škodu. 

	Z citovaného zákonného ustanovenia je zrejmé, že v danom prípade sa jedná o úmyselný trestný čin. To znamená, že páchateľ by musel v danom prípade konať v úmysle, neoprávnene používať zverené motorové vozidlo. V danom prípade mám však za to, že XXXXX predmetné vozidlo nevrátil, resp. stále zadržiava výlučne s úmyslom, zabezpečiť si tak nárok spočívajúci v údajne dlžnej odmene, resp. podielu na zisku. Mám za to, že hoci takéto konanie obvineného zrejme nebolo oprávnené z hľadiska občiansko - právneho ( i keď je otázne aké právne nároky by zákon ukladal obvinenému v prípade, že by bol jeho nárok ako tichého spoločníka preukázateľne oprávnený), v žiadnom prípade nenapĺňa znaky skutkovej podstaty prečinu neoprávneného používania cudzieho motorového vozidla podľa § 217 Tr. zák., a to najmä s poukazom na absenciu subjektívnej stránky - úmyslu. Predmetné konanie XXXXX od počiatku vykazuje skôr znaky možného porušenia občianskeho, či obchodného zákonníka (neoprávnená zábezpeka) ako znaky určitého trestného činu. Mám za to, že táto skutočnosť sa v priebehu rozsiahleho vykonaného dokazovania (vrátane listinných dôkazov zabezpečených v predchádzajúcich trestných veciach) aj potvrdila, a to najmä s poukazom na tú skutočnosť, že nárok obvineného voči spol. XXXXX, resp. voči spoločníčke a konateľke XXXXX môže mať reálny podklad a je pritom (z pohľadu hodnotenia úmyslu páchateľa spáchať trestný čin) irelevantné, či v konečnom dôsledku takýto nárok obvinenému z právneho a vecného hľadiska aj patrí, resp. v akej výške. Naviac v danom prípade s poukazom na už vyššie spomínané skutočnosti nie je možné preukázať opodstatnenosť, či výšku takéhoto nároku, pričom za tento stav je spoluzodpovedná aj samotná bývalá konateľka spol. XXXXX XXXXX. Mám za to, že celý spor ohľadne predmetného OMV vznikol predovšetkým na základe jej neopatrnosti a pochybenia, keď si obchodnú spoluprácu s XXXXX neupravila jasným a zrozumiteľným spôsobom, resp. spôsobom zmluvne riadne podloženým a následne aj dodržiavaným. Neprehľadnosť a naviac aj čiastočná nezákonnosť v obchodných vzťahoch medzi XXXXX a obvineným majú potom za následok daný stav veci, kedy nie je možné vylúčiť, či potvrdiť existenciu takéhoto nároku zo strany obvineného, pričom táto skutočnosť má potom rozhodujúci vplyv pri posudzovaní jeho konania ako trestného činu, najmä z pohľadu subjektívnej stránky. Naviac aj každý ďalší vlastník predmetného vozidla, vrátane toho aktuálneho, prispel svojou neobozretnosťou a neopatrnosťou k ďalším komplikáciám, nakoľko každý z nich predmetné vozidlo kupoval a nadobudol s vedomím, že toto zadržiava tretia osoba, a to bez zistenia ďalších dôležitých skutočností. Žiadny z ďalších vlastníkov vozidla zrejme podrobne  neskúmal oprávnenosť nároku obvineného voči XXXXX nakoľko tá  ani nedisponovala komplexnými a relevantnými podkladmi plne ozrejmujúce ich vzájomný vzťah s XXXXX a napriek tomu predmetné vozidlo bez výhrad odkúpili.  Aj napriek tomu potom každý vlastník vozidla podal trestné oznámenie na obvineného, hoci prinajmenšom u účastníkov s právnickým vzdelaním, je takýto postup  zarážajúci. Osoba s právnickým vzdelaním totiž aj bez právnej praxe musí mať vedomosť  o tom, že nie každé porušenie civilných predpisov (to znamená aj nezákonné zadržanie veci) je trestné a že inštitút civilného a trestného práva sú odlišné. 

	Čo je však dôležité, obranu obvineného spočívajúcu v tom, že predmetné vozidlo nevrátil a zadržiava ako zábezpeku svojich pohľadávok, nemožno z trestnoprávneho hľadiska preukázateľne vyvrátiť a to na podklade relevantných dôkazov. Zároveň mám však za to, že pokiaľ by boli vzájomné obchodné vzťahy medzi obvineným a XXXXX od počiatku zrejmé a jasne upravené a následne podľa toho aj vysporiadané, teda bolo by zrejmé, či vôbec a v akej výške patrí obvinenému prípadný nevysporiadaný nárok, ku konaniu obvineného by s najväčšou pravdepodobnosťou ani nedošlo a v opačnom prípade, by mohlo byť takéto konanie posudzované inak, ako je to možné za daného skutkového stavu. Opätovne poukazujem na skutočnosť, že v trestnom konaní na rozdiel od napr. občiansko - právneho sporu, musí byť konanie obvineného, ktorým naplnil všetky znaky určitého trestného činu s istou preukázané ( teda vrátane  subjektívnej stránky) a teda prípadná existencia jeho nároku voči Eve XXXXX( ktorú sa doposiaľ nepodarilo vyvrátiť), resp. voči jej bývalej  spol. XXXXX. tvorí neopomenuteľnú a v danom prípade aj rozhodujúcu okolnosť pri posudzovaní jeho konania.
	Skutočnosť, že súčasný vlastník predmetného OMV opätovne a preukázateľne vyzval XXXXX na vrátenie vozidla, nemá a ani mať nemôže žiadny podstatný vplyv na posudzovanie konania obvineného, inak ako tomu bolo dovtedy, a to z viacerých dôvodov. Za najdôležitejší z nich považujem ten dôvod, že obvinený nebol povinný reflektovať na túto výzvu iným spôsobom ako na výzvy predchádzajúcich vlastníkov, vrátane spol. XXXXX. Pokiaľ obvinený zadržiaval vozidlo s úmyslom použiť ho ako zábezpeku vyplatenia dlžného nároku zo strany XXXXX pričom túto skutočnosť nemožno žiadnym relevantným spôsobom vyvrátiť), tento úmysel sa u obvineného nemohol zmeniť ani zmenou vlastníka vozidla, nakoľko obvinený od počiatku zadržiaval to isté vozidlo, pričom jeho pozícia sa z pohľadu trestno - právneho, zmenou vlastníka vozidla nemení. Opätovne poukazujem na zjavnú neopatrnosť až špekuláciu ďalších vlastníkov vozidla, keď toto odkúpili, hoci mali vedomosť o tom, že je zadržiavané treťou osobu, pričom ich bližšie nezaujímal dôvod tohto zadržania, prípadne aj jeho oprávnenosť. V prípade súčasného vlastníka vozidla, je toto konanie o to zarážajucejšie, že bez zrejmých listinných podkladov sa plne stotožnili s tvrdením XXXXX o neoprávnenosti nároku poškodeného voči XXXXX ktoré ich v konečnom dôsledku viedlo k záveru, že obvinený nevrátením vozidla s istotou spáchal trestný čin ( poukazujem pritom na právnické vzdelanie konateľa spol. XXXXX a právneho zástupcu JUDr. Holého). Pokiaľ JUDr. XXXXX vo svojej výpovedi na otázku vyšetrovateľa PZ uviedol, že predmetné vozidlo odkúpil, nakoľko žiadny z predchádzajúcich vlastníkov ho vymôcť nevedel, a tak sa rozhodol, že problematické vozidlo odkúpi a bude si ho vymáhať vo svojom mene, je potrebné poukázať na skutočnosť, že JUDr. XXXXX v tomto smere nepodnikol žiadne iné právne kroky, ako predchádzajúci vlastníci vozidla, hoci  mal vedomosť, že tieto  neboli účinné a v konečnom dôsledku neviedli k vráteniu vozidla. Okrem formálnej výzvy a podaných trestných oznámení tak nový vlastník vozidla nepodnikol žiadne iné právne kroky, prostredníctvom ktorých by mohol účinnejšie docieliť vrátenie vozidla, naopak v tomto smere vlastník vozidla previedol celú zodpovednosť na plecia tunajších ako aj cudzozemských orgánov činných v trestnom konaní, hoci ani prípadné odsúdenie obvineného v tuzemsku alebo v Rakúsku, by automaticky neznamenalo aj vrátenie vozidla. Naviac aj z výsledkov trestných konaní,  ktoré boli v tuzemsku vedené v súvislosti s predmetným vozidlom, bolo zrejmé, že daný spor považujú tunajšie orgány skôr za občiansko-právny, čomu zodpovedali aj ich rozhodnutia. Mám tak za to, že nový vlastník vozidla v tomto smere podnikol len formálne kroky na vrátenie vozidla, pričom už samotné odkúpenie zadržiavaného vozidla, považujem z jeho strany minimálne za neobozretné až špekulatívne. Hoci táto skutočnosť nemala pri posudzovaní a meritórnom rozhodnutí v danej veci z môjho pohľadu žiadny podstatný vplyv, nedá mi nespomenúť, že závažnosť konania obvineného sa musí posudzovať aj s ohľadom na nutnú dávku opatrnosti zo strany poškodeného. V danom prípade nielen že nový vlastník vozidla bol pri jeho kúpe neopatrný, jeho konaním sa naviac vedome a veľmi pravdepodobne vystavil do pozície poškodeného, ktorého hmotný nárok nebude nikdy, resp. v dohľadnej dobe uspokojený, teda prinajmenšom to platí v trestnom konaní, nakoľko mám za to, že podaním návrhu na príslušný civilný súd v Rakúsku by poškodený dosiahol zrejme najrýchlejšiu a najefektívnejšiu nápravu svojich práv. V tejto súvislosti poukazujem aj na skutočnosť, že konanie o škode je vo vzťahu k trestnému konaniu samotnému len adhézne a teda v zložitých prípadoch sa o náhrade škody samotnej ani nekoná, ale poškodení sa so svojím nárokom odkážu na občiansko-súdne konanie.
	Ak teda vyššie uvedené zhrniem, aj v prípade, ak by konanie obvineného naplnilo všetky znaky skutkovej podstaty prečinu podľa § 217 Tr. zák.( mám však za to, že v danom prípade k takému konaniu nedošlo) , závažnosť konania obvineného by bola priamo úmerne znížená o celkom zrejmú neopatrnosť XXXXX XXXXX a najmä súčasného vlastníka vozidla JUDr. XXXXX, ako vlastníkov vozidla. Už XXXXX mohla zrejmou a zákonnou úpravou vzájomných obchodných vzťahov s obvineným predísť celému sporu ohľadne OMV, pričom XXXXX, ale najmä JUDr. XXXXX mohli a mali pri nutnej dávke opatrnosti postupovať tak, aby zabránili vzniku  škody sebe, resp. zabrániť ďalšiemu rozširovaniu predmetného sporu aj na iné soby, nakoľko svojím konaním podstúpili celkom zrejmé riziko, že predmetné vozidlo nebudú môcť reálne vymôcť. 
	Pokiaľ doterajší vlastníci predmetného vozidla poukazujú na celkom zrejmé porušenie zákona zo strany obvineného neoprávneným zadržaním vozidla,je nutné poukázať na rovnaké porušenie príslušných občiansko - právnych predpisov práve zo strany doterajších vlastníkov, najmä toho aktuálneho. 
	Podľa § 415 Obč. zák. je každý povinný počínať si tak, aby nedochádzalo ku škodám na majetku, na prírode a životnom prostredí. Súčasný vlastník vozidla  nielen, že nebol pri kúpe predmetného vozidla opatrný,ale vystavil sa celkom zrejmému riziku vzniku škody, naopak dovtedajší vlastníci vozidla sa špekulatívnym predajom zbavili prípadnej záťaže a ťažko vymáhateľnej pohľadávky.  
	
	Aj vzhľadom na vyššie uvedené skutočnosti je zrejmé, že súčasný poškodený mohol a stále môže dosiahnuť efektívnejšiu nápravu svojich práv cestou občiansko-právnou a to nielen z dôvodu samotného charakteru trestného konania, v ktorom samotný nárok poškodeného nie je rozhodujúci, ale najmä z dôvodu, že v občiansko - právnom konaní postačí preukázať, že XXXXX nemal riadny právny nárok zadržať predmetné vozidlo, resp., že tak urobil v rozpore s príslušnými civilnými predpismi, hoci on samotný sa mohol domnievať oprávnenosti svojho konania. Na rozdiel od trestného konania však civilný súd nemusí skúmať reálnosť či výšku záväzkov spol. XXXXX, resp. XXXXX voči obvinenému, ktorých nevylúčená existencia znemožňovala posúdiť  konanie obvineného ako trestný čin. Mám za to, že v civilnom konaní postačí preukázať, že obvinený nemal zákonným spôsobom upravený nárok na zadržanie vozidla. Preukázať prípadnú neoprávnenosť konania obvineného v civilnom konaní je podľa môjho názoru  podstatne ľahšie, ale aj hospodárnejšie, ako preukázať jeho vinu z úmyselného trestného činu v trestnom konaní a je preto nepochopiteľné, že aj súčastný vlastník vozidla sa obrátil nielen na tuzemské, ale aj na cudzozemské orgány činné v trestnom konaní a nie na príslušný civilný súd, ktorý by prípadne rozhodol o povinnosti  vydať vec oprávnenému vlastníkovi.  

	Záverom opätovne poukazujem na skutočnosť, že v danom prípade som trestné stíhanie zastavil s poukazom na § 215 ods. 2 písm. b) Tr. por. , nakoľko o skutku obvineného  už bolo právoplatne rozhodnuté iným cudzozemským orgánom príslušným na konanie o trestnom čine, a toto rozhodnutie možno vzhľadom na skutočnosti, ktoré som podrobne rozpísal v odôvodnení tohto rozhodnutia, považovať za dostačujúce.

Poučenie:
Proti tomuto uzneseniu je prípustná sťažnosť, ktorú možno podať u prokurátora okresnej prokuratúry do troch dní od oznámenia uznesenia. Sťažnosť má odkladný účinok. (§ 185 a nasl. Tr. por.)

JUDr. Juraj Kaniansky
prokurátor