Okresná prokuratúra Martin 
Vajanského nám. 1, 036 80 Martin 1 	

Sp. zn. : 2 Pv 138/12/5506	Martin, 24.7.2014
EEČ : 2-40-215-2014

U Z N E S E N I E

Trestná vec:	obvinený XXXXX a spol. 
Zločin:	Úverový podvod podľa § 222 odsek 1, odsek 4 Trestného zákona číslo 300/2005 Zbierky zákonov v znení zákona číslo 334/2012 Zbierky zákonov a iné trestné činy

Rozhodol: 	prokurátor Okresnej prokuratúry Martin
Podľa § 215 odsek 1 písmeno b Trestného poriadku zastavujem trestné stíhanie obvinených:
1.	XXXXX
	dátum narodenia: XXXXX
	miesto narodenia: XXXXX
	trvalé bydlisko: XXXXX
2.	XXXXX
	dátum narodenia: XXXXX
	miesto narodenia: XXXXX
	trvalé bydlisko: XXXXX
na tom skutkovom základe, že vzhľadom na to, že obvinený XXXXX nespĺňal podmienky na poskytnutie úveru na nadobudnutie, úpravu a údržbu nehnuteľnosti evidovaných na liste vlastníctva č. 36 katastrálnom území XXXXX, okr. XXXXX, po predchádzajúcej vzájomnej dohode, dňa 03.09.2010 v Martine na XXXXX XXXXX č. 13 obvinený XXXXX aj napriek tomu, že nemal žiadny vzťah k nehnuteľnostiam, uzatvoril s XXXXX XXXXX, pobočka XXXXX Zmluvu o splátkovom úvere č. XXXXX na základe ktorej mu bol poskytnutý splátkový úver v sume 53 000 €, z nich čiastku 49 382,73 € previedol na osobní účet obvineného XXXXX, ktorý zabezpečil vypracovanie, znaleckého posudku a záložcov, obvinení úver riadne nesplácali, čím XXXXX, XXXXX spôsobili škodu v sume 84 721,49 €.

lebo nie je tento skutok trestným činom a nie je dôvod na postúpenie veci

Odôvodnenie:
Vyšetrovateľ  OR PZ OEK XXXXX dňa 05.11.2013 uznesením sp. zn. ČVS ORP-98/OEK-MT-2012 vzniesol podľa § 206 ods. 1 Tr. por. obvinenie XXXXX stíhaného pre zločin podvodu podľa §221 ods. 1,3 písm. a/ Tr. zák. a XXXXX stíhaného pre zločin úverového podvodu podľa § 222 ods. 1, ods. 4, Tr. zák., na hore uvedenom skutkovom základe.

XXXXX sa k spáchanému skutku nepriznal. Pred nikým nič nezamlčal, má tým na mysli obv. Litvaia, záložných veriteľov ako aj banku. K veci uviedol, že s priateľkou XXXXX začal bývať v dome u jej starých rodičov, v XXXXX.  Mali záujem tam bývať dlhšie a preto sa rozhodli na rekonštrukcii domu. Za takýmto účelom však potreboval získať finančné prostriedky, najlepšie formou úveru. Na jeho osobu však poskytnutie úveru nebolo možné. Z toho dôvodu ho napadlo, že požiada kamaráta XXXXX, aby bol  žiadateľom o úver a v prípade, že mu bude poskytnutý, prevedie finančné prostriedky na jeho účet a sám bude aj úver splácať. O tomto boli vyrozumení starí rodičia XXXXX,  ako majitelia nehnuteľnosti, ktorá sa mala rekonštruovať, ako aj samotná XXXXX. Z toho dôvodu v XXXXX začali vybavovať úver, kde sa im venoval zamestnanec banky XXXXX a tomuto aj vysvetlili, aké majú úmysly. Keďže žiadateľ o úver mal byť XXXXX, avšak nebol vlastníkom nehnuteľnosti, XXXXX im sám navrhol, aby  si spísali zmluvu medzi sebou o prevzatí úveru , po uplynutí roka od poskytnutia prostriedkov. V deň podpisu zmluvy o úvere zamestnanec banky všetkým zúčastneným stranám vysvetlil podmienky úveru. Z poskytnutej sumy malo na účte zostať 13 mesačných splátok a ostatné finančné prostriedky boli prevedené na jeho účet. Sám zamestnanec banky peniaze z úveru najprv pripísal na účet XXXXX, ako žiadateľa a následne  časť z nich v rámci banky previedol  na jeho účet. Z takto získaných finančných prostriedkov sa následne začala rekonštrukcia nehnuteľnosti. Peniaze sa použili na kúpu obkladačiek, dlažby, kuchynskej linky,  elektrospotrebičov, sedacej súpravy, domáceho kina, dverí, okien, plávajúcich podláh, prerábky celej kúpelne a nového kúrenia. Po takto vykonanej prerábke však medzi ním a XXXXX nastali problémy v ich vzájomnom vzťahu a rozišli sa. V dôsledku toho sa odsťahoval a svedkyňa užívala rodinný dom svojich starých rodičov už bez neho.  Keďže nehnuteľnosť nevyužíval, navrhol svedkyni, aby úver prepísala na seba a následne ho splácala. Takýto postup nemohol byť zvolený bez súhlasu všetkých strán, ktoré podpisovali úverovú zmluvu.

Obvinený XXXXX sa taktiež k spáchanému skutku nepriznal. Potvrdil, že s obv. XXXXX mal kamarátsky vzťah a preto v dobrej miere sa mu  rozhodol pomôcť tak, že keď na svoje meno vybaví úver, finančné prostriedky odovzdá jemu, aby si so svojou priateľkou mohli prerobiť rodinný dom.  Ani XXXXX ani XXXXX nesplňali podmienky na poskytnutie úveru. Do peňažného ústavu vždy šiel spoločne s XXXXX a vždy sa im venoval zamestnanec banky XXXXX. Ten samozrejme vedel, že on nie je vlastníkom žiadnej nehnuteľnosti a ani že on nie je tým, ktorý bude peniaze z úveru využívať. Sám XXXXX im navrhol, aby si medzi sebou spísali písomnú dohodu, na základe ktorej po roku XXXXX prevedie úver na seba a bude ho splácať. Ešte ho aj ubezpečoval, že on tým nič neriskuje, avšak je potrebné, aby XXXXX si zriadil účel v ich peňažnom ústave, na ktorý mu potom peniaze z úveru prevedú. Úverová zmluva bola podpisovaná pred XXXXX za prítomnosti XXXXX, XXXXX ako aj jej starých rodičov, ktorí boli v pozícii záložcov ich rodinného domu pre účely úveru. Keď mu bol úver poskytnutý za prítomnosti XXXXX boli finančné prostriedky prevedené na účet XXXXX.. Keď uplynul 1 rok, kontaktoval  XXXXX, ako aj jeho priateľku, že je čas prepísania úveru na niektorého z nich. Tomuto kroku sa obaja vyhýbali, našťastie XXXXX sa vydala a úver spláca spolu s jej manželom, pretože v nehnuteľnosti aj býva.

Svedkyňa XXXXX potvrdila, že asi 4 roky žila s XXXXX, pričom sa rozhodli , že v roku 2010 začnú bývať v rodinnom dome u jej starých rodičov.  Mali záujem dom rekonštruovať, avšak XXXXX nemohol získať s peňažných ústavov úver, z toho dôvodu poprosil XXXXX a ten si vybavil úver, z ktorého finančné prostriedky poukázal na účet jej vtedajšieho priateľa. Po nejakom období sa však s XXXXX rozišla a ani sa s ním nestretávala. Keď uplynul rok,  XXXXX odmietol jej prispievať na hypotekárnu splátku, pretože s ňou už nebýval. Potvrdila, že finančných prostriedkov sa vykonala rekonštrukcia interiérov, tiež sa kúpilo nejaké zariadenie do domu a vyplatili sa aj súrodenci jej matky.  XXXXX je na jednej strane vďačná, na druhej strane ju mrzí, že má s tým teraz takéto problémy.

Za XXXXX bola vypočutá XXXXX, ktorá potvrdila vznik úverového vzťahu a súhlas banky so zmenou vlastníka založenej nehnuteľnosti.. Podľa jej názoru úver bol bezúčelový a nebolo potrené jeho čerpanie dokladovať. Bolo vecou klienta ako s finančnými prostriedkami naloží. K dnešnému dňu je úver splácaný, doposiaľ chýba uhradiť ešte sumu 52.821,59 Eur.

Svedok XXXXX uviedol, že v banke pracuje od roku 2002 ako poradca. Pamätá si, keď o ver prejavil záujem XXXXX, ale vzhľadom na jeho osobu a pomery mu nebolo možné úver schváliť. Najväčším nedostatkom bolo to, že jeho živnostenské oprávnenie netrvá viac, ako je potrebných 13 mesiacov. Následne bol spracovaný úver na osobu XXXXX, ktorý sa s XXXXX opätovne dostavil do banky. Dohoda medzi nimi bola taká, že po roku splácania bude úver oficiálne na osobu XXXXX prevedený. Úver bol zabezpečený nehnuteľnosťou, ktorej vlastníkmi boli starý rodičia priateľky XXXXX. Pamätá si, keď úverovú zmluvu v hale banky podpisoval XXXXX a starí rodičia, ako  záložní veritelia. Z úveru bolo zadržaných 13 mesačných splátok a zvyšné finančné prostriedky boli prevedené z účtu XXXXX na účet XXXXX. Dokladovanie použitia finančných prostriedkov nebolo potrebné, pretože úver bol bezúčelový. Jemu ako zamestnancovi banky bolo zrejmé, že úver berie v skutočnosti XXXXX a to iba prostredníctvom osoby XXXXX. 

V spisovom materiále sa nachádza Zmluva o splátkovom úvere, kde podľa bodu 3/ dlžník ( XXXXX) súhlasí s tým, aby peňažné prostriedky z úveru boli bankou pripísané aj na účet, ktorého majiteľom nie je dlžník.

Trestného činu úverového podvodu sa dopustí ten

	(1) Kto vyláka od iného úver alebo zabezpečenie úveru tým, že ho uvedie do omylu v otázke splnenia podmienok na poskytnutie úveru alebo na splácanie úveru, a tak mu spôsobí malú škodu, potrestá sa odňatím slobody na jeden rok až päť rokov.
 
	(2) Odňatím slobody na dva roky až päť rokov sa páchateľ potrestá, ak ako zamestnanec, člen, štatutárny orgán, zástupca alebo iná osoba oprávnená konať za toho, kto úver poskytuje, umožní získať úver tomu, o kom vie, že nespĺňa podmienky určené na jeho poskytnutie.
 
	(3) Odňatím slobody na tri roky až desať rokov sa páchateľ potrestá, ak spácha čin uvedený v odseku 1 alebo 2
a) a spôsobí ním väčšiu škodu,
 
b) z osobitného motívu, alebo
 
c) závažnejším spôsobom konania.
 
	(4) Odňatím slobody na päť rokov až dvanásť rokov sa páchateľ potrestá, ak spácha čin uvedený v odseku 1 alebo 2 a spôsobí ním značnú škodu.

 Malou škodou sa podľa § 125 ods.1  Trestného zákona rozumie škoda prevyšujúca sumu 266,- €. Škodou väčšou sa rozumie suma dosahujúca najmenej desaťnásobok takej sumy a zároveň neprekročí sumu rovnajúcu sa stonásobku malej škody.

Objektom tohto trestného činu, rovnako ako pri všeobecnom trestnom čine podvodu podľa § 221 ods. 1, je cudzí majetok, špecificky však ten majetok, z ktorého sa poskytuje úver alebo záruka na úver.

Úver sa poskytuje na základe zmluvy o úvere, ktorou sa veriteľ zaväzuje, že na požiadanie dlžníka poskytne v jeho prospech peňažné prostriedky do určitej sumy, a dlžník sa zaväzuje poskytnuté peňažné prostriedky vrátiť a zaplatiť úroky. Podstatnou časťou zmluvy okrem určenia zmluvných strán je aj určenie výšky úveru určitou sumou, a to aj v inej než slovenskej mene, a povinnosť platiť úver. Predmetom úveru teda môžu byť iba peňažné prostriedky.

Zárukou je v zmysle Obchodného zákonníka ručenie. Kto veriteľovi písomne vyhlási, že ho uspokojí, ak dlžník voči nemu nesplnil určitý záväzok, stáva sa dlžníkovým ručiteľom. Ručením možno zabezpečiť len platný záväzok dlžníka alebo jeho časť. Ručením možno zabezpečiť aj záväzok, ktorý vznikne v budúcnosti alebo ktorého vznik závisí od splnenia podmienky. Ručenie vzniká už jednostranným písomným vyhlásením ručiteľa voči veriteľovi. Vyhlásenie musí obsahovať buď priamo prevzatie povinností určených v § 303 OBZ, alebo táto povinnosť musí inak vyplývať z obsahu vyhlásenia. Nie je potrebné, aby dlžník alebo veriteľ vyslovil s vyhlásením súhlas.

Podmienky na poskytnutie alebo splácanie úveru sú predmetom zmluvy o poskytnutí úveru alebo o ručení. Podnikateľ v žiadosti o poskytnutie úveru od banky musí napríklad uviesť svoj podnikateľský zámer, v rámci ktorého predostrie, ako chce úver splácať, vrátane výšky splátok a ich termínov. Na tomto podklade zmluvné strany môžu potom dôjsť v rámci obchodného rokovania k záverom, t.j. k dohodnutiu podmienok zmluvy o úvere.

Ak páchateľ už v čase pôžičky peňazí konal v úmysle vypožičané peniaze buď vôbec nevrátiť, alebo ich nevrátiť v dohodnutej lehote, alebo konal aspoň s vedomím, že peniaze v dohodnutej lehote nebude môcť vrátiť a že tým uvádza iného do omylu, aby sa na škodu jeho majetku obohatil, v prípade spôsobenia malej škody ide o trestný čin úverového podvodu.

Uvedením do omylu je konanie, ktorým páchateľ predstiera okolnosti, ktoré nie sú v súlade so skutočným stavom veci. Môže ísť o konanie, opomenutie aj konkludentné konanie. Uvedenie do omylu môže byť ľsťou, ale môže ísť aj o nepravdivú informáciu.

Pri využití omylu iného páchateľ sám k vyvolaniu omylu neprispel, ale po zistení omylu iného a v priamom vzťahu k nemu konal tak, aby na škodu cudzieho majetku seba alebo iného obohatil.

	Ďalšou podmienkou trestnosti zároveň je, aby páchateľ takým konaním inému spôsobil malú škodu alebo získal pre seba malý prospech.

	Na naplnenie subjektívnej stránky tohto trestného činu sa vyžaduje, aby páchateľ už v čase pôžičky peňazí (v čase uzavierania zmluvy o úvere alebo o ručení za úver) konal v úmysle vypožičané peniaze buď vôbec nevrátiť, alebo ich nevrátiť v dohodnutej lehote, alebo konal aspoň s vedomím, že peniaze v dohodnutej lehote nebude môcť vrátiť a že tým uvádza iného do omylu, aby sa na škodu jeho majetku obohatil. 
	
V zmysle § 17 Trestného zákona pre trestnosť činu treba úmyselné zavinenie, ak neustanovuje tento zákon výslovne, že postačí zavinenie z nedbanlivosti. Subjektívna stránka trestného činu zahŕňa zavinenie, v tomto prípade vo forme úmyslu, zavinenie je obligatórnym znakom subjektívnej stránky  trestného činu a je nevyhnutné pre naplnenie ktorejkoľvek skutkovej podstaty trestného činu, k trestnému činu sprenevery nedošlo z dôvodu, že chýba subjektívne zavinenie zo strany obvinených.

Konanie v zmysle trestného práva je základnou zložkou objektívnej stránky trestného činu. Pokiaľ v skutku nie je obsiahnuté konanie v zmysle trestného práva, t.j. konanie alebo opomenutie, odpadajú ďalšie úvahy o tom či medzi trestne irelevantným konaním páchateľa a následkom je príčinná súvislosť a či tu je dané zavinenie.

Vykonaným vyšetrovaním bolo po vznesení obvinenia výsluchmi pracovníkov peňažného ústavu zistené, že úver bol poskytnutý bezúčelovo a nebolo potrené dokladovať spôsob použitia finančných prostriedkov. Banka od počiatku vedela, že žiadateľ finančné prostriedky nepotrebuje a po 1 roku má záujem uver previesť na inú osobu. Samotná banka v zmluve uviedla, že finančné prostiedky prevedie aj na iný účet, tak ako to prikáže žiadateľ o úver. Záložní veritelia boli o poskytnutí domu ako predmetu záložného práva poučení a konali dobovoľne, vedomí si možných následkov.

Z uvedeného vyplýva, že obvinený pred pracovníkom banky nezamlčali žiadnu podstatnú okolnosť a tohto do omylu nijako neuviedli. Orgánmi činnými v trestnom konaní nebol zistený úmysel získané finančné prostriedky splácať, za poskytnuté peniaze bola vykonaná rekonštrucia a nakúpené bytové zariadenie.

 Obvinený XXXXX bol doposiaľ 3 - krát súdne trestaný, naposledy trestným rozkazom OS XXXXX 1T 57/13, právoplatný 07.11.2013 pre prečin podľa § 217 ods. 1 Tr. zák. a bol mu uložený trest OS vo výmere 10 mesiacov s podmienečným odkladom na skúšobnú dobu 2 roky, teda do 30.08.2015.

	Obvinený XXXXX nemá záznam v evidencií trestov.

Podľa § 215 ods.1, písm. b/, Tr. por. prokurátor zastaví trestné stíhanie ak nie je skutok trestným činom a nie je dôvod na postúpenie veci.

Vzhľadom na uvedené som rozhodol tak, ako je uvedené vo výrokovej časti tohto uznesenia.

Poučenie:
Proti tomuto uzneseniu je prípustná sťažnosť, ktorú možno podať u prokurátora okresnej prokuratúry do troch dní od oznámenia uznesenia. Sťažnosť má odkladný účinok. (§ 185 a nasl. Tr. por.)

Dr. Roman Tatarka
prokurátor