Okresná prokuratúra Martin 
Vajanského nám. 1, 036 80 Martin 1 	

Sp. zn. : 1 Pv 295/14/5506	Martin, 21.10.2014
EEČ : 2-40-330-2014

U Z N E S E N I E

Trestná vec:	obvinený XXXXX a spol. 
Trestný čin:	útok na verejného činiteľa podľa § 155 odsek 1 písmeno a, odsek 2 písmeno b Trestného zákona číslo 140/1961 Zbierky zákonov v znení zákona číslo 100/1996 Zbierky zákonov a iné trestné činy

Rozhodol: 	prokurátor Okresnej prokuratúry Martin
Podľa § 215 odsek 1 písmeno b Trestného poriadku zastavujem trestné stíhanie obvinených:
1.	XXXXX
	dátum narodenia: XXXXX
	miesto narodenia: XXXXX
	trvalé bydlisko: XXXXX
2.	XXXXX
	dátum narodenia: XXXXX
	miesto narodenia: XXXXX
	trvalé bydlisko: XXXXX
na tom skutkovom základe, že dňa 07.07.1997 vo večerných hodinách v Hostinci v obci Lipovec, okr. XXXXX, po požití alkoholických nápojov obv. XXXXX slovne napádal XXXXX, nar. XXXXX, vyhrážal sa mu zabitím, a keď menovaný išiel do kancelárie, bežal za ním, pričom poškodený uzamkol dvere na kancelárii a zavolal políciu, a keď asi po 15 minútach vyšiel pred vchod Hostinca, obaja obvinení išli za ním, pričom XXXXX sa mu opäť vyhrážal zabitím a udrel ho 1 krát rukou do oblasti tváre, vtedy prišla na miesto hliadka polície, členovia ktorej oddelili obvinených od poškodeného a keď sa ppráp. XXXXX postavil do vchodových dverí , aby zabránil obvineným ísť za Uhliarikom, obv. XXXXX sa snažil ponad jeho plece udrieť Uhliarika a potom keď ppráp. XXXXX viedol dolu schodmi XXXXX tak zvrchu sa na nich zhodil XXXXX, oboch zvalil na zem, potom sa hodil na ppráp. Reviláka, ktorého oboma rukami chytil za obidve nohy a ťahal ho a keď zasiahol ppráp. Handzuš, XXXXX ho kopol do 5.prsta pravej ruky, čím mu spôsobil zranenie - zlomeninu uvedeného prsta, ktoré si vyžiadalo vystavenie PN v trvaní 4-5 týždňov a ppráp. XXXXX utrpel zranenie - pohmoždenie hrudnej steny vpredu, pohmoždenie okraja pravej ruky, ktoré si nevyžiadalo vystavenie PN. 

lebo nie je tento skutok trestným činom a nie je dôvod na postúpenie veci

Odôvodnenie:
       	Dňa 8.7.1997 bolo vyšetrovateľom OR PZ pod ČVS:OUV-555/MT-1997 vznesené obvinenie XXXXX za trestný čin násilie proti skupine obyvateľov a proti jednotlivcovi podľa § 197a Trestného zákona účinného do 1.9.2000, trestný čin výtržníctva v spolupáchateľstve podľa § 9 ods. 2, § 202 ods. 1 Trestného zákona účinného do 1.9.2000, trestný čin útok na verejného činiteľa podľa § 155 ods.1, písm. a ) , ods. 2 písm. b ) Trestného zákona účinného do 1.9.2000 a XXXXX za trestný čin výtržníctva v spolupáchateľstve podľa  § 9 ods. 2, § 202 ods. 1 Trestného zákona účinného do 1.9.2000 a trestný činu útok na verejného činiteľa podľa § 155 ods.1, písm. a) Trestného zákona, účinného do 1.9.2000.  

		Počas vyšetrovania boli vypočutí obvinení XXXXX a XXXXX, poškodení XXXXX, XXXXX a XXXXX, bol vypracovaný znalecký posudok pod č. 216/1997 ku zraneniam poškodených aj obvinených a tiež boli zabezpečené na vec sa vzťahujúce listinné dôkazy.
 
		Poškodený XXXXX k veci uviedol, že v predmetný deň vykonával hliadkovú službu spolu s XXXXX, kde boli vyslaní do pohostinstva v obci Lipovec, nakoľko tam mali dvaja neznámi muži napádať XXXXX. Po príchode na miesto videl tri osoby, z toho jeden bol XXXXX a tie ďaľšie dve osoby ho držali za ramená, mykali s ním a nadávali mu. Preto ich rozdelili a zúčastnené osoby im vysvetlili situáciu, priznali, že dali Uhliarikovi facku, ale že si ju zaslúžil. Požiadali ich o predloženie dokladov na zistenie totožnosti, čo však odmietli, jeden z nich sa zahnal na Uhliarika, ale do smeru jeho úderu Reviľák vložil ruku a stál vo dverách, aby sa k Uhliarikovi nemohli dostať, no ako toto ten muž zbadal, zdrapil ho pod krkom za bundokošeľu, pritlačil k stene a začal ním trhať, pričom on ho chytil za ramená a snažil sa ho odtlačiť od seba, pri tom sa na neho zahnal ten druhý muž, ale kolega odrazil jeho útok. On toho muža, čo ho držal za bundokošeľu, Ivana, chcel odviesť k autu, ale tento sa bránil, a druhý muž, XXXXX ho zozadu sotil, na čo spoločne s Ivanom spadli dole schodmi, tak, že spadol na pravú ruku a hruď. Keď ležali na zemi, XXXXX mu držal nohy, aby sa nemohol postaviť, ale kolega sa snažil odtiahnuť ho od neho, pri čom ho Vlado pár krát kopol do nohy. Pri tomto mu boli spôsobené zranenia a to pohmoždenie hrudníka, pravej ruky, ale zranenia si nevyžadovali PN. 

		Poškodený XXXXX k veci uviedol, že v predmetný deň vykonával hliadkovú službu spolu s XXXXX, kde boli vyslaní do pohostinstva v obci Lipovec. Po príchode na miesto videl tri osoby, dve osoby držali tretiu za ramená, mali hlasný rozhovor, tak ich s kolegom rozdelili. Zúčastnené osoby im vysvetlili situáciu, priznali, že dali tomu mužovi facku, no aj za ich prítomnosti mu nadávali a  že ho zabijú a utopia ako mača, preto upozornili neznáme osoby, aby sa správali slušne. Vypýtali si od nich doklady na zistenie totožnosti, čo však odmietli, jeden z mužov, XXXXX, chcel aj naďalej udierať p. Uhliarika, ale kolega mu úder vyrazil, oprel sa o dvere a zabránil mu, aby sa k Uhliarikovi dostal. Nato ho XXXXX chytil za bundokošeľu pod krkom a začal ho tlačiť k stene, on ho chcel odstrčiť, a ten druhý muž, XXXXX ho chcel tiež napadnúť, ale on mu v tom zabránil, no potom začal napádať jeho, pričom on sa ho snažil od seba odstrčiť. Medzitým išiel kolega s Ivanom smerom k autu po schodoch, ale XXXXX sa mu vytrhol a celou váhou zatlačil do kolegu, ktorý spadol spolu s Ivanom na schodoch. XXXXX chytil kolegu za nohy, ako on chcel odtrhnúť tohto muža od kolegu, tento kopal nohami a jeden krát ho kopol do pravej ruky, na čo pocítil bolesť. Bolo mu spôsobená zranenie a to zlomenina piateho prsta na pravej ruke.
 
		Svedok XXXXX k veci uviedol, že pracoval ako čašník údržbár v pohostinstve v obci Lipovec. Bol tam v ten večer, obsluhoval, medzi hosťami boli aj bratia Baumgartnerovci, obaja pili. XXXXX na neho začal vykrikovať, že je sviňa, že ho v minulosti o niečo oklamal, chytil ho za zápästia a začal mu vykrúcať obe ruky. Vyšmykol sa mu a ukryl sa v kancelárii, ale nedostal sa dnu, lebo on dvere zamkol. Vyšiel von a opäť na neho XXXXX začal vykrikovať, vyhrážal sa mu zabitím, hoci jeho brat ho krotil, preto nakoniec zavolal policajtov, na týchto čakal pred pohostinstvom, prišli za ním Baumgartnerovci, kde Vlado mu dal facku a povedal, že ho zabije. Potom prišli policajti, išli hneď ku ním, on im objasnil situáciu. Policajti ich vyzvali aby predložili občianske preukazy, čo oni odmietli, pri tom sa XXXXX na neho zahnal, ale policajt, čo stál medzi nimi mu zachytil ruku. XXXXX sa zahnal na jedného policajta a udrel ho. Potom Vlado zhodil Ivana s policajtom dole schodmi. Vlado policajta držal za nohy, lebo ležal na zemi, druhy policajt skočil k nim a chytil Ivana, lebo začal skákať do policajta, čo ležal na zemi. 
	XXXXX bol neskôr dopočutý ako poškodený, kde uviedol, že už to bolo veľmi dávno, v tej dobe pracoval ako čašník v pohostinstve Lipovec na Lipovci. Jeden večer boli v krčme aj Vlado a XXXXXovci. Vlada poznal už z minulosti, lebo spolu pracovali, obaja boli pod vplyvom alkoholu a chovali sa veľmi hlučne, on ich viac krát upozornil, aby sa chovali slušne, ale Vlado mu na to vravel, že čo tu vyskakuje a  išiel za ním pomaly až za pult. To, či sa mu obvinení nejako vyhrážali si už nespomína, o svoj život sa nebál, no o zdravie aj áno, lebo tej dobe boli pod vplyvom alkoholu. V súčasnosti sa o svoj život a zdravie nebojí, aj keď sa v minulosti s nimi stretol, len sa pozdravili. Keď prišli policajti, tak s nimi išli obvinení vonku pred krčmu. Policajti ich vyzvali, aby sa legitimovali, ale im sa to nepáčilo, tak sa ohradili, hádali sa, bol tam krik. Čo sa tam dialo potom on nevie uviesť, nakoľko musel odbiehať aj do krčmy, takže kto koho udrel a pod. nevie uviesť a už si na to ani nespomína. V danej veci sa necíti poškodeným, z tohto dôvodu sa nepripája k trestnému konaniu, ani nežiada o žiadnu náhradu škody.
 
		Obvinený XXXXX k veci uviedol, že v predmetný večer išiel spolu s bratom Ivanom do pohostinstva v obci Lipovec, kde pili pivo a pol deci. V reštaurácii zbadal svojho známeho XXXXX, s ktorým mal ešte z minulosti nejaké podĺžnosti, tak si ich chcel s ním vybaviť, chytil ho za košeľu. Vravel mu, že je špina, asi sa bál, že ho chce biť, tak povedal, že zavolá policajtov. Išiel za ním aj do kancelárie, kde sa XXXXX zavrel, ale nedostal sa dnu, iba zabúchal na dvere. Po chvíli videl ako prišli policajti, títo od nich pýtali občianske preukazy, ale oni im ich nechceli ukázať, s tým, že idú domov, že sa s nimi nemajú o čom baviť. Chceli odísť, ale policajti ich nechceli pustiť. Jeho začali byť jeden policajt obuškom a druhý kopol jeho brata do rozkroku, preto policajta od brata odsotil, ešte brat XXXXX povedal, aby sa s policajtami nebili, aby nemali z toho zle. Nevie vysvetliť, ako spadol na zem a ako policajt spadol na zem, ale ako ležal, policajt ho udieral obuškom a on sa ho snažil od seba odsotiť nohou, možno vtedy mu zlomil prst, ale nemal to v úmysle, nemal v úmysle príslušníkom polície ublížiť alebo sa s nimi biť, mal vypité.
 
		Obvinený XXXXX k veci uviedol, že v predmetný večer išiel spolu s bratom Vladimíriom do pohostinstva v obci Lipovec, kde pili pivo a vodku. V reštaurácii zbadal XXXXX, s ktorým mal brat ešte z minulosti nejaké podĺžnosti, tak ich chcel s ním riešiť. Chytil ho za košeľu, išiel za ním aj do kancelárie, kde sa XXXXX zavrel, ale nedostal sa dnu, iba zabúchal na dvere, on  mu hovoril, aby ho nechal na pokoji. Dopili čo mali a išli domov, pred krčmou stál XXXXX a keď išli okolo neho, brat mu dal facku a vtedy zastali pred krčmou policajti. Prišli k nim, žiadali od nich občianske preukazy, ale oni sa nechceli preukázať, chceli ísť domov. On povedal, že ide domov, rukou si chcel urobiť miesto, policajta neudrel, iba sa snažil, aby mu uhol z cesty. Policajt sa ho dotkol, tak mu dal ruku na plece a potlačil ho, načo ho policajt začal biť päsťami a kopol ho aj do rozkroku. Pri tom videl ako ten druhý policajt udieral obuškom jeho brata  a potom obaja nejako spadli dole schodmi, ale nevie uviesť ako sa to stalo, možno pri tom sa ten policajt zranil. Videl, že ten druhý policajt, čo sa bil s jeho bratom nejako spadol na zem, ale nevie uviesť ako, lebo on sa bránil tomu druhému policajtovi, akurát zakričal bratovi, aby policajtom údery nevracal, že budú mať z toho zle, takže on policajtovi nedal žiaden úder. 

		V dane veci bol vypracovaný aj znalecký posudok z odboru zdravotníctvo na zranenia obvinených aj poškodených, ktoré im boli spôsobené pri predmetnom skutku. 

		Poškodený XXXXX utrpel pomliaždenie malíčka pravej ruky a zlomeninu bázy posledného článku malíčka pravej ruky s miernym posunom, s opuchom, bolestivosťou a deformitou v oblasti posledného článkového skĺbenia. Iné zranenia neboli zistené, pričom zranenia vznikli priamym násilím na konček malíčka, a to nárazom vystretého končeka malíčka o pevnú prekážku, no znalec nevie vylúčiť, či došlo k zraneniu pri páde na zem, alebo pri kopnutí. Zranenie si vyžiadalo PN v trvaní 4-5 týždňov, nezanechalo žiadne trvalé následky.
 
		Poškodený XXXXX utrpel pomliaždenie hrudnej steny vpredu, pomliaždenie malíčkového okraja pravej ruky, iné zranenia neboli zistené, zranenie hrudnej steny bolo spôsobené pasívnym mechanizmom, keď poranená oblasť tela došla do kontaktu s pevnou prekážkou, čo teda zodpovedá popisu udalosti poškodeným, pri zranení malíčkovej hrany išlo o pôsobenie tupého mechanického násilia predmetom pevnejšej konzistencie bez ostrých hrán, či výstupkov, ale aj v tomto prípade sa mohlo jednať o aktívny mechanizmus, ako aj pasívny mechanizmus vzniku uvedeného zranenia, znalec nevie vylúčiť, či k zraneniu došlo pri páde na zemský povrchy, alebo pri udieraní hranou ruky do iných predmetov , napr. aj do pevnejších častí. Zranenie si nevyžiadalo žiadne vystavenie práceneschopnosti.
 
		Obvinený XXXXX utrpel zranenia a to pomliaždenie temena hlavy, tržnú ranu 1 cm na hornej pere s opuchom, pohmoždenie ľavého ramena s pohmoždenie ľavého podbruška s bolesťou ľavého semenníka, jedná sa o zranenia ľahkého charakteru, bez vystavenia práceneschopnosti. Na vznik poranení nepochybne pôsobilo vonkajšie tupé mechanické násilie. Znalec uviedol, že ku vzniku týchto zranení mohlo dôjsť takým spôsobom, ako to uviedol obvinený vo výpovedi, teda že ho policajt bil päsťami, kopol ho do rozkroku a že spolu s policajtom spadol.
 
		Obvinený XXXXX utrpel krvnú podliatinu a opuch očnice vľavo, drobnú odreninu a opuch temena hlavy, opuch ľavej strany záhlavia, škrabance na tvári a krku, opuch ľavého lakťa, pásový opuch a podliatinu v ľavej driekovej oblasti a bolesť pravej päty, pričom sa jedná o ľahké zranenia, ktoré si nevyžiadali vystavenie PN. Na vznik poranení pôsobilo vonkajšie mechanické násilie, prevažne tupého charakteru, až na oblasť tváre a krku, kde sa jednalo o mechanické násilie spôsobené ostrejším, či hranatým, prípadne hrotnatými predmetmi, čo podmienilo vznik škrabancov. Do oblasti tváre v oblasti ľavého oka pôsobilo vonkajšie tupé mechanické násilie predmetom pevnej konzistencie, ktorým mohla byť veľmi dobre päsť ruky inej osoby, čo s týka opuchu temena hlavy, opuchu ľavej strany záhlavia, opuchu ľavého lakťa, prípadnej bolesti päty, išlo o pôsobenie tupého mechanického násilia, ktoré mohlo byť spôsobené pádom na zemský povrch alebo dolu schodmi, v prípade pásovitého opuchu a podliatiny v ľavej driekovej oblasti sa jednalo o pôsobenie tupého mechanického násilia predmetom pevnej konzistencie podlhovastého a úzkeho tvaru, ktorým mohol veľmi dobre byť obušok, teda možno konštatovať, že zranenia zodpovedajú výpovedi obvineného, že dostal od policajtov obuškom, že došlo ku pádu a aj minimálne jednému úderu päsťou do oblasti tváre obvineného. 
                                                        
		Obvinení XXXXX a XXXXX sa skutku dopustili dňa 07.07.1997.

		V priebehu vyšetrovania bolo trestné stíhanie dňa 08.01.1998 prvý krát prerušené pre neprítomnosť poškodeného XXXXX a obvineného XXXXX. Dňa 1.4.2003 bolo trestné stíhanie opäť prerušené pre neprítomnosť poškodeného XXXXX. Naposledy bolo v trestnom stíhaní dňa 30.5.2014 zapokračované podľa § 228 ods. 5 Trestného poriadku. 

		Obvinený XXXXX bol naposledy súdne potrestaný trestným rozkazom Okresného súdu v Martine pod č. 1T/43/05 zo dňa 31.12.2005, právoplatným dňa 25.2.2006, za prečin ublíženie na zdraví podľa § 221 ods. 1 Trestného zákona účinného do 31.12.2005, kde sa osvedčil dňa 26.7.2007.
	    Podľa výpisu z registra priestupkov od roku 2010 sa dopustil priestupku podľa § 108 ods. 1 písm. e ) Zákona č. 513/2009 Z. z. - chôdza cez železničnú trať, a priestupku proti občianskemu spolunažívania podľa § 49 ods. 1 písm. d ) Zákona č. 372/1990 Z .z. .
 
		Obvinený XXXXX bol naposledy súdne trestaný v roku 1989, rozhodnutím Okresného súdu v Martine pod č. 3T 89/89 za trestné činy podľa § 209a ods. 1, § 155 ods. 1 písm. a ), § 156 ods. 1 písm. a ), ods. 7 písm. b ) Trestného zákona účinného do 31.12.2005. Podľa výpisu z registra priestupkov od roku 2010 sa dopustil priestupkov na úseku dopravy podľa § 22 ods. 1 písm. j ) Zákona č. 372/1990 Z z., podľa § 4 ods. 1 písm. a ) Zákona  č. 372/1990 Z. z., podľa § 22 ods. 1 písm. k ) Zákona č. 372/1990 Z. z.

		Podľa § 197a Trestného zákona účinného do 1.9.2000 sa trestného činu násilie proti skupine obyvateľov a proti jednotlivcovi dopustí ten, kto sa inému vyhráža usmrtením , ťažkou ujmou na zdraví alebo inou ťažkou ujmou takým spôsobom, že to môže vzbudiť dôvodnú obavu.

V danom prípade ide o úmyselný trestný čin. Objektívnou stránkou tohto trestného činu je vyhrážanie sa, obsahom ktorého je hrozba smrťou, ťažkou ujmou na zdraví alebo inou ťažkou ujmou, ktoré je spôsobilé vzbudiť dôvodnú obavu. Obsah vyhrážky je zákonom konkretizovaný a uvádzaný alternatívne. Smrťou sa rozumie biologická smrť mozgu, ťažkou ujmou na zdraví sa rozumie vážna porucha zdravia alebo vážne ochorenie taxatívne vypočítané v ustanovení § 123 ods. 3 Trestného zákona. Posúdenie vyhrážky ako inej ťažkej ujmy sa musí vyhodnotiť jednak s prihliadnutím a porovnaním s inými údajmi uvedenými v tomto ustanovení a jednak s prihliadnutím na konkrétne okolnosti prípadu. Dôvodnou obavou sa rozumie vyšší stupeň tiesnivého pocitu zla, ktorým sa vyhráža. Pri posudzovaní otázky, či je vyhrážanie spôsobilé v inom vzbudiť dôvodnú obavu, treba prihliadať na všetky konkrétne okolnosti prípadu, najmä na povahu vyhrážky, na fyzické a charakterové vlastnosti páchateľa v porovnaní s fyzickými a povahovými vlastnosťami poškodeného, na ich vzájomný vzťah, ako sa páchateľ pri vyhrážaní správal, či mal v rukách nejaký predmet alebo zbraň. Na druhej strane treba starostlivo zhodnotiť závažnosť vyhrážky, a teda odlišovať nebezpečné vyhrážanie od iných hrubých, arogantných, agresívnych či vulgárnych verbálnych prejavov, ktoré nie sú prečinom, ale iba priestupkom.

		Podľa § 202 ods. 1 Trestného zákona účinného do 1.9.2000 sa trestného činu výtržníctvo dopustí ten, kto sa dopustí verejne alebo na mieste verejnosti prístupnom hrubej neslušnosti alebo výtržnosti najmä tým, že napadne iného, hanobí historickú alebo kultúrnu pamiatku, hrob alebo iné pietne miesto alebo hrubým spôsobom ruší zhromaždenie alebo obrad občanov
. 
Podľa tohto ustanovenia sa postihuje hrubá neslušnosť alebo výtržnosť páchaná verejne alebo na mieste verejnosti prístupnom. Hrubou neslušnosťou sa rozumie konanie, ktoré porušuje závažným spôsobom zásady občianskej morálky. Predpokladá sa konanie závažnejšej povahy, nestačí preto neslušnosť menšieho významu. Výtržnosťou sa rozumie konanie, ktoré závažným spôsobom narušuje verejný kľud a poriadok a je preň typický zjavne neúctivý a nedisciplinovaný postoj páchateľa k zásadám občianskeho spolunažívania. Ide spravidla o násilný alebo slovný prejav takého charakteru, že hrubo uráža, vzbudzuje obavy o bezpečnosť zdravia, majetku alebo výrazne znižuje vážnosť väčšieho poštu osôb súčasne prítomných. Každé fyzické napadnutie občana, i keď sa ho páchateľ dopustil verejne alebo na mieste verejnosti prístupnom, nemusí vždy napĺňať skutkovú podstatu trestného činu výtržníctva. 

		Podľa § 155 ods. 1 písm. a ) Trestného zákona účinného do 1.9.2000 sa trestného činu útok na verejného činiteľa dopustí ten, kto použije násilie v úmysle pôsobiť na výkon právomoci verejného činiteľa
.
		Podľa § 155 ods. 1 písm. a ), ods. 2 písm. b ) Trestného zákona účinného do 1.9.2000 sa trestného činu útok na verejného činiteľa dopustí ten, kto použije násilie v úmysle pôsobiť na výkon právomoci verejného činiteľa a uvedeným činom ublíži inému na zdraví.
 
Predmetné ustanovenie chráni výkon právomoci verejného činiteľa. Násilím je okrem iného konanie proti telu napadnutého, kedy bola použitá fyzická sila. Nevyžaduje sa však, aby bolo spôsobené ublíženie na zdraví. K naplneniu pojmu použitia násilia nestačí však samo o sebe len uchopenie napadnutého za odev a zatrasenie s ním. Preto musí súd v každom konkrétnom prípade posúdiť všetky okolnosti prípadu a vyvodiť, či ide o použitie násilia smerujúceho proti telu napadnutého (porovnaj R 22/1966). Násilie musí byť použité vždy v súvislosti s výkonom právomoci verejného činiteľa. Môže však smerovať i proti inej osobe alebo veci, ak má páchateľ úmysel ovplyvniť výkon právomoci, alebo ako odplata, či pomsta za to, že verejný činiteľ svoju právomoc už vykonával alebo práve vykonáva.  Pôsobiť na výkon právomoci znamená pôsobiť, aby napadnutý orgán svoju právomoc nevykonal vôbec, alebo ju vykonal inak, než zamýšľal. Trestná zodpovednosť je i v prípade použitia násilia preto, aby sa napadnutý orgán prinútil k plneniu úloh, ktoré vyplývajú z jeho právomoci. Z časového hľadiska použitie násilia musí predchádzať výkonu právomoci, alebo k nemu musí dôjsť v čase výkonu právomoci. Z časového hľadiska musí byť násilie použité pri výkone právomoci verejného činiteľa alebo pred týmto výkonom. Má spravidla charakter odplaty či pomsty. V tomto prípade nerozhoduje, že napadnutý už prestal byť verejným činiteľom. Podstatné je, že bol verejným činiteľom v čase výkonu právomoci a pre tento výkon páchateľ použil násilie. Subjektívna stránka vyžaduje úmysel, spolu s pohnútkou, ktorá použitie násilia sprevádza.
 
Verejným činiteľom sa na účely Trestného zákona podľa § 128 ods. 1 rozumie prezident Slovenskej republiky, poslanec Národnej rady Slovenskej republiky, poslanec Európskeho parlamentu, člen vlády, sudca Ústavného súdu Slovenskej republiky, sudca, prokurátor alebo iná osoba zastávajúca funkciu v orgáne verejnej moci, príslušník ozbrojených síl, osoba v služobnom pomere, starosta, predseda vyššieho územného celku, poslanec orgánu územnej samosprávy, štátny zamestnanec alebo zamestnanec orgánu štátnej správy, územnej samosprávy alebo iného štátneho orgánu, osoba, ktorá vykonáva pôsobnosť v rámci právnickej osoby, ktorej zákon zveruje právomoc rozhodovať v oblasti verejnej správy, notár, súdny exekútor, člen lesnej stráže, vodnej stráže, rybárskej stráže, poľovníckej stráže, stráže prírody alebo osoba, ktorá má oprávnenie člena stráže prírody, ak sa podieľa na plnení úloh spoločnosti a štátu a používa pritom právomoc, ktorá mu bola v rámci zodpovednosti za plnenie týchto úloh zverená. Pre trestnú zodpovednosť a ochranu verejného činiteľa sa podľa jednotlivých ustanovení tohto zákona vyžaduje, aby trestný čin bol spáchaný v súvislosti s jeho právomocou a zodpovednosťou. Skutková podstata prečinu zneužívania právomoci verejného činiteľa chráni riadny ničím nerušený výkon právomoci verejných činiteľov a práva a povinnosti fyzických aj právnických osôb. Ochrana výkonu právomoci sa v týchto prípadoch poskytuje pred útokmi zvnútra, t.j. pred verejnými činiteľmi.

     		 Zo základných zásad ukladania sankcií vyplýva, že účel trestu možno dosiahnuť len jeho skorým uložením a výkonom. V priamej úmere od závažnosti spáchaného trestného činu sa plynutím času oslabuje aj záujem spoločnosti na potrestaní páchateľa. K tomu pristupujú aj procesné dôvody, pretože časom sa zoslabuje sila dôkazných prostriedkov, prípadne časom aj priamo zaniknú.

		Podľa § 10 ods. 2 Trestného zákona nejde o prečin, ak vzhľadom na spôsob vykonania činu a jeho následky, okolnosti, za ktorých bol čin spáchaný, mieru zavinenia a pohnútku páchateľa je jeho závažnosť nepatrná.

	Stupeň závažnosti nemožno presne zmerať a vyjadriť v konkrétnych jednotkách. Toto ustanovenie je dolnou hranicou platnou pre prečiny.

	Závažnosť prečinu určujú:
a) spôsob vykonania činu a jeho následky,
 
b) okolnosti, za ktorých bol čin spáchaný (pôjde najmä o poľahčujúce a priťažujúce okolnosti),
 
c) miera zavinenia a pohnútka páchateľa.
 
	Ide o taxatívny výpočet skutočností ovplyvňujúcich závažnosť prečinu.

	Na rozdiel od kritérií, ktoré boli určujúce pre vymedzenie stupňa spoločenskej nebezpečnosti podľa predchádzajúceho Trestného zákona, kritériá, pomocou ktorých sa určuje závažnosť prečinov, sa netýkajú všetkých štyroch znakov skutkovej podstaty trestného činu. Tieto kritériá sa netýkajú subjektu trestného činu, čím sa zvýrazňuje rovnosť všetkých pred zákonom, pričom niektoré okolnosti týkajúce sa osoby sú vyjadrené v priťažujúcich a poľahčujúcich okolnostiach.

	Na druhej strane kritériá týkajúce sa konania a následku, t.j. objektívna stránka, a miery zavinenia, príp. pohnútky, t.j. subjektívna stránka, sú také rôzne a premenlivé, že pomocou nich možno v konkrétnom prípade dostatočne rozlíšiť stupeň závažnosti spáchaného prečinu, resp. činu vykazujúceho znaky prečinu.

	Spôsob vykonania činu zahŕňa druh a povahu konania, ako aj použité prostriedky.

	Pod pojmom následok sa nejedná len o primárny následok v podobe porušenia alebo ohrozenia chráneného záujmu, ale aj o ohrozenie a porušenie ďalších náhodných vedľajších objektov. Pokiaľ však pri trestnom čine, ktorý je v základnej skutkovej podstate prečinom, spôsobený následok odôvodňuje použitie kvalifikovanej skutkovej podstaty, ktorá zakladá znaky zločinu, hodnotenie závažnosti z hľadiska právnej kvalifikácie neprichádza do úvahy, pretože zločin je prísne formálna kategória.

	Pokiaľ je následkom ohrozenie chráneného záujmu, význam má nielen veľkosť hroziacej škody, ale aj stupeň pravdepodobnosti, že škoda nastane.

	Miera zavinenia môže znamenať najmä vyššiu závažnosť úmyslu oproti nedbanlivosti a tiež priameho úmyslu oproti nepriamemu úmyslu.

	Takisto vopred uvážený úmysel je ťažší než úmysel bezprostredne daný.

	Pri nedbanlivosti však jej vedomú formu nemožno pokladať za ťažšiu než formu nevedomú. V takomto prípade väčšmi záleží na objektívnych a subjektívnych kritériách nedbanlivosti, najmä na tom, z akých dôvodov sa páchateľ spoliehal, že k škodlivým následkom jeho konania nedôjde, akú dôležitú povinnosť porušil, aké osobné pomery sťažovali splnenie tejto povinnosti, čo bolo príčinou, že nevedel, že môže porušenie alebo ohrozenie spôsobiť.

	Miera zavinenia pri spolupáchateľstve môže byť tiež rôzna. Pri určovaní závažnosti má dôležitý význam aj pohnútka.

	Uvedené kritériá pritom nemožno hodnotiť izolovane, ale v ich súhrne, bez toho, aby niektoré boli preceňované na úkor iných.

		Podľa § 3 ods.2 Trestného zákona účinného do 1.9.2000, čin, ktorého stupeň nebezpečnosti pre spoločnosť je nepatrný, nie je trestným činom, aj keď inač vykazuje znaky trestného činu. 

Podľa § 215 ods. 1 písm. b ) Trestného poriadku prokurátor zastaví trestné stíhanie, ak skutok nie je trestným činom a nie je dôvod na postúpenie veci. 

		Z doposiaľ vykonaných dôkazov vyplýva, že obvinení spáchali tieto skutku pod značným vplyvom alkoholu, XXXXX mal 2,44 promile a XXXXX mal 2,54 promile, teda vyhrážky ktoré smeroval XXXXX na XXXXX možno brať ako vyhrážky osoby pod vplyvom alkoholických nápojov, ktoré nemyslel vážne, ale povedal ich len preto, že mal nevyjasnené veci s XXXXX z minulosti, čo XXXXX aj takto bral, teda v danej veci sa necíti byť poškodeným. Ďalej je zrejmé, že došlo k bitke pred a v priestoroch pohostinstva Hostinec na Lipovci, teda na mieste verejnosti prístupnom, medzi obvinenými a privolanou hliadkou OO PZ, no táto znižuje spoločenskú nebezpečnosť ich konania, pretože nebol závažným spôsobom narušený verejný kľud a poriadok, nakoľko nedošlo k žiadnemu pohoršeniu ostatných osôb, ktoré sa v pohostinstve nachádzali a takéto situácie sú v tam časté a bežné, teda možno konštatovať, že v prípade trestného činu násilie proti skupine obyvateľov a proti jednotlivcovi a trestného činu výtržníctvo, nejde o trestné činy, pretože stupeň nebezpečnosti pre spoločnosť je nepatrný, resp. podľa aktuálneho znenia Trestného zákona, nejde o prečin, ak vzhľadom na spôsob vykonania činu a jeho následky, okolnosti, za ktorých bol čin spáchaný, mieru zavinenia a pohnútku páchateľa je jeho závažnosť nepatrná. Čo sa týka trestného činu útoku na verejného činiteľa, ku ktorému pri ostatných skutkoch došlo, zo znaleckého posudku z odboru zdravotníctvo vyplýva, že zranenia, ktoré boli spôsobené obvineným, boli spôsobené tak, ako ich oni uvádzajú vo svojich výpovediach a teda, že ich policajti bili obuškom, kopli do rozkroku, bili päsťami a pod., naopak zranenia, ktoré popisujú vo výpovediach poškodení policajti vznikli pri páde resp. pri kopnutí, čo priznávajú aj obvinení, ale u policajtov neboli spôsobené žiadne iné zranenia, ktoré by mali utŕžiť pri bitke s obvinenými, ako uvádzajú vo svojich výpovediach, teda možno konštatovať, že v tomto skutku chýba priame zavinenie zo strany obvinených Baumgartnerovcov, nakoľko z výpovedí obvinených a znaleckého posudku vyplýva, že obvinení nechceli poškodeným policajtom spôsobiť žiadne zranenia, iba sa bránili ich zákroku, ale vedieť mali, že takýmto konaním im zranenia spôsobiť môžu. 

Podľa § 215 ods.1, písm. b/, Tr. por. prokurátor zastaví trestné stíhanie ak nie je skutok trestným činom a nie je dôvod na postúpenie veci.

Vzhľadom na uvedené som rozhodol tak, ako je uvedené vo výrokovej časti tohto uznesenia.

Poučenie:
Proti tomuto uzneseniu je prípustná sťažnosť, ktorú možno podať u prokurátora okresnej prokuratúry do troch dní od oznámenia uznesenia. Sťažnosť má odkladný účinok. (§ 185 a nasl. Tr. por.)

Dr. Roman Tatarka
prokurátor