Okresná prokuratúra Martin 
Vajanského nám. 1, 036 80 Martin 1 	

Sp. zn. : 1 Pv 480/10/5506	Martin, 21.10.2014
EEČ : 2-40-332-2014

U Z N E S E N I E

Trestná vec:	obvinený XXXXX 
Trestný čin:	krádež podľa § 247 odsek 2 Trestného zákona číslo 140/1961 Zbierky v znení zákona číslo 557/1991 Zbierky a iné trestné činy

Rozhodol: 	prokurátor Okresnej prokuratúry Martin
Podľa § 215 odsek 2 písmeno a Trestného poriadku zastavujem trestné stíhanie obvineného:
1.	XXXXX
	dátum narodenia: XXXXX
	miesto narodenia: XXXXX
	trvalé bydlisko: XXXXX
na tom skutkovom základe,že

 1) dňa 27.8.1994 v čase o 04.15 hod.  na železničnej stanici vo Vrútkach,  prišiel ku XXXXX, nar.XXXXX a ku Eve Bednárovej, nar.XXXXX, ktorej dal predtým Ing. XXXXX do kabelky svoju peňaženku, v ktorej sa nachádzalo 1 100 DM, 500 až 800 US dolárov a  50 kanadských dolárov a z kabelky odcudzil peňaženku, čím spôsobil škodu XXXXX nar.XXXXX  v sume najmenej 50 000,-Sk 

2) dňa 15.2.1992  v čase o 00.30 hod. v Martine, na Vajanského námestí, v reštaurácii zv. Komplex, bezdôvodne fyzicky napadol XXXXX, nar. XXXXX, tak, že ho viac krát udrel zatvorenou rukou - päsťou do oblasti tváre, čím mu spôsobil zranenie - pomliaždenie okolia pravého oka, zlomeninu bočného okraja očnice a posunom úlomkov a krvácanie do spojivkového vaku pravého oka, ktoré si vyžiadalo práceneschopnosť v trvaní od 17.2.1992 do 7.3.1992,

lebo je trest, ku ktorému môže trestné stíhanie viesť, celkom bez významu popri treste, ktorý bol obvinenému pre iný čin už právoplatne uložený

Odôvodnenie:

	Dňa 15.11.1994 bolo vyšetrovateľom PZ v Martine pod ČVS:VP-1053/94 vznesené obvinenie XXXXX pre trestný čin krádeže podľa § 247 ods. 1 písm. d), ods. 2 Trestného zákona účinného do 31.12.2005 na tom skutkovom základe, ako je uvedené vo výrokovej časti uznesenia.

  	Dňa 16.11.1994 bolo vyšetrovateľom PZ pod ČVS:VP-1267/94 vznesené obvinenie XXXXX pre trestný čin ublíženia na zdraví v štádiu pokusu podľa § 8/1, § 222 ods. 1 a pre trestný čin výtržníctva podľa § 202 ods. 1 Trestného zákona účinného do 31.12.2005 na tom skutkovom základe ako je uvedené vo výrokovej časti uznesenia.

           Dňa 16.11.1994 boli podľa § 23 ods. 1 Trestného poriadku s poukazom na § 20 ods. 1 Trestného poriadku účinného do 31.12.2005 obidva skutky spojené na spoločné konanie pod ČVS:VP-1267/94.

	K veci bol niekoľkokrát vypočutý obvinený XXXXX - prvý raz  dňa 6.10.1992 k trestnému činu ublíženia na zdraví, kedy sa vyjadril, že pre odstup času si na vec nespomína a nemá čo k tomu povedať. Následne bol vypočúvaný v januári a februári r.1995. K trestnému činu ublíženia na zdraví sa opätovne vyjadril, že si na udalosť nespomína a spáchanie  trestného činu krádeže poprel s tým, že si ho asi niekto zmýlil.
 
	Svedok - poškodený XXXXX opísal večer, kedy k udalosti došlo tak, že  sa ubytoval v hoteli Turiec, svoje osobné motorové vozidlo zaparkoval pred hotelom a spolu s XXXXX  išli taxíkom do Country clubu, kde vypil  asi 4 dcl  vína. Zdržali sa tam do záverečnej a potom prešli na zastávku MHD, kde čakali na autobus alebo taxík. Keď videl prichádzať vozidlo, mávol naň, ale potom si všimol, že to nie je taxík. Ale vozidlo im aj tak zastalo, boli v ňom dvaja muži a povedali im, že ich odvezú. Presvedčili ich ale, aby išli ešte na zábavu a priviezol ich na miesto, ktoré  on nepozná, ale hrala tam hudba, tak vošli dnu. Tam ich tí dvaja odviedli k výčapu a nahovárali ich, aby si vypili, tak aj keď nechcel, napokon si z jedného ponúkaného pohára odpil vodky. Potom on aj s Evou vyšli von, najprv kráčali, ale potom sa rozbehli, ale pretože mu peňaženka vypadávala spoza pása, v priebehu tej cesty ju odložil do kabelky k XXXXX, pričom kedy a ako bola tejto odcudzená z kabelky sa vyjadriť nevedel, nepamätal si to. Spomínal si len na to, ako s Evou čakal na železničnej stanici na taxík, ktorý ona volala. Okrem iného sa vyjadril k obsahu peňaženky tak, že v nej mal 1 100 DM, 500 až 800 US dolárov a 50 kanadských dolárov. Na základe fotografií predložených príslušníkom polície  opoznal muža, ktorý sedel vo vozidle, ktoré im zastalo a ktorý ho nútil piť vodku.

	Svedokyňa XXXXX sa vyjadrila tak, že sa pozná asi jeden mesiac s XXXXX, ktorý pochádza zo Srbska. Po jeho príchode na Slovensko sa s ním stretla dňa 26.8.1994 okolo 17.00 hod. Posedeli v reštauráciách a potom v Country bare na Severe až do záverečnej a keďže nešiel autobus ani taxík, šli pešo do Martina - do hotela Turiec, kde bol XXXXX ubytovaný. Nevie koľko bolo hodín. Potom išlo okolo auto, na ktoré XXXXX zamával, lebo si myslel, že je to taxík. Vozidlo im zastavilo a boli v ňom dvaja muži a povedali im, že ich odvezú do hotela Turiec. Ale zaviezli ich pred budovu Koni baru, kde bola zábava. Vnútri hrala hudba, ale boli tam len rómovia. Ju aj XXXXX obstúpili rómovia a núkali im vodku. Myslí si, že XXXXX im tú vodku zaplatil. Obaja sa tvárili, že sa bavia, ale chceli rýchlo odísť. Zdržali sa tam len asi 10-20 minút  a podarilo sa im vyjsť von, ale vonku boli nejaké vozidlá a pri nich stáli traja rómovia. Tak ona s XXXXX začali utekať smerom ku železničnej stanici v Martine. Nevie, či za nimi niektorý z tých rómov bežal. Keďže prichádzal vlak, rýchlo do neho nastúpili a až potom zistili, že ide do Vrútok. Tak sa zaviezli do Vrútok  a tam na stanici z telefónnej búdky zavolala taxík. Počas ich úteku z Koni baru XXXXX vypadla peňaženka, tak si ju ona vložila do kabelky.  Kým čakali pred stanicou na taxík, zistila, že pri nich zrazu stoja rómovia, jeden z nich bol ten  čo XXXXX nahováral v Konibare, aby tam zostal. Dohováral im, že takéto niečo sa nerobí a zrazu zistila, že má otvorenú kabelku a ten dotyčný z nej vybral XXXXX peňaženku a hneď začal aj s kamarátom bežať smerom do mesta Vrútok. Tak hneď zavolala na č.158.
 
	Svedok - poškodený XXXXX vypovedal tak, že dňa 14.2.1992 bol na oslave narodenín kamaráta v reštaurácii družstva Komplex, kde sa zdržal až do 15.2.1992 do cca 00.15 hod. Vtedy sa šiel von vyvetrať zistil, že v miestnosti pri vchodových dverách do reštaurácie stoja dva rómovia. Dvere von boli zamknuté, tak sa oprel o zárubňu - asi 1,5 m od tých rómov a čakal na biletára, ktorý mu mal prísť otvoriť. Jedného róma poznal z videnia a ten zrazu nečakane spravil krok smerom k nemu a bez slova ho udrel päsťou ruky do oblasti tváre. Keď zacítil úder, spýtal sa čo sa deje. Potom, ale pristúpil ten róm k nemu bližšie, chytil ho za košeľu, ktorú mu roztrhol a dostal úder do pravého oka - taký, že až odpadol a bol v bezvedomí. Po prebratí išiel na políciu  a následne na ošetrenie do nemocnice. Policajti mu predložili fotoalbum, kde podľa fotografií opoznal ako útočníka XXXXX. Spoznal ho celkom určite, nakoľko ho už predtým poznal z videnia. Druhého muža neopoznal, nevie kto to je. V nemocnici mu zistili zlomeninu - pravú fraktúru pravej orbyty.  Práceneschopnosť mu trvala do 7.3.1992.

	Do konania bola pribratý znalec z odboru zdravotníctva, ktorý vypracoval znalecký posudok.  Z neho je zrejmé, že poškodený XXXXX utrpel pomliaždenie okolia pravého oka s krvným výronom, zlomeninu bočného okraja očnice s posunom úlomkov, krvácanie do spojivkového vaku pravého oka, krvný výron dolného viečka pravého oka  a miernu deviáciu pravej očnej gule a pravdepodobne aj otras mozgu I. stupňa. Čo sa týka mechanizmu vzniku zranení, znalec sa v plnej miere stotožnil s poškodeným. Konaním obvineného došlo k poškodeniu životne dôležitých orgánov ľahkého stupňa.

 Dňa 16.02.1995 bolo trestné stíhanie podľa § 173 ods. 1 písm. a/ Trestného poriadku účinného do 31.12.2005 pre neprítomnosť poškodených XXXXX a XXXXX prerušené.

             Dňa 31.05.2004 bolo podľa § 173 ods. 3 Trestného poriadku účinného do 31.12.2005 v trestnom stíhaní pokračované. Keďže sa nepodarilo vyšetrovateľovi PZ vykonať žiaden úkon v predmetnej veci, dňa 25.10.2004 bolo podľa § 173 ods. 1 písm. a) Trestného poriadku účinného do 31.12.2005 trestné stíhanie pre neprítomnosť poškodených XXXXX, XXXXX a obvineného XXXXX opäť prerušil.
 
          Z dôvodu  účinnosti nového Trestného poriadku -  z. 301/2005 Z. z.  pominul dôvod nutnej obhajoby, vyšetrovateľka PZ  uznesením zo dňa 16.8.2010 rozhodla o pokračovaní  trestného stíhania a následne  sudca pre prípravné konanie zrušil ustanovenie obhajcu obvinenému XXXXX.

	Pobyt obvineného aj oboch poškodených však naďalej  zostal  neznámy. Vyšetrovateľka následne  podala žiadosť o vyhlásenie  pátrania po obvinenom  a tiež požiadala o súčinnosť PPZ NÚ Interpol.

	XXXXX bola zistená súčasná adresa sv.  poškodeného XXXXX  v XXXXX, pričom pred necelým rokom sa zdržiaval na adrese XXXXX

	Previerkami pobytu obvineného sa podarilo získať len informácie od príbuzných, že XXXXX by sa mal nachádzať - aj s manželkou na bližšie nezistenom mieste vo Veľkej Británii.
 
	Pobyt poškodeného  XXXXX nie je momentálne známy, na mieste trvalého bydliska sa nezdržiava a poštu si nepreberá, pričom  previerky pobytu v okrese XXXXX nepriniesli žiaden pozitívny výsledok. Keďže vo veci bolo potrebné  konfrontovať obvineného s poškodenými, ani dožiadanie Interpolu vo veci presnej adresy obvineného kvôli prípadnému dopočutiu cestou právnej pomoci  nebolo aktuálne a dostačujúce -  vzhľadom k tomu, že jeden poškodený sa pohybuje v Srbsku, kde tiež mení miesto trvalého pobytu,  druhý si na svojej adrese poštu nepreberá a  miesto jeho súčasného pobytu je neznáme a  obvinený sa taktiež nezdržiava na jednom mieste. Preto bolo trestné stíhanie vo veci  uznesením to dňa 9.11.2011 prerušené.

Vzhľadom k tomu, že sa objavili nové skutočnosti, dôležité pre vyriešenie predmetnej trestnej veci a keďže v tej súvislosti  dôvody prerušenia trestného  stíhania   pominuli,    vyšetrovateľka PZ uznesením zo dňa 19.9.2014 v  súlade  s  ustanovením § 228 ods. 5 Trestného poriadku  rozhodla pokračovať  v trestnom stíhaní obvineného.

	Dňa 02.10.2014 vyšetrovateľ OR PZ, OKP XXXXX zaslal na tunajšiu prokuratúru spisový materiál spolu s návrhom na zastavenie trestného stíhania.

	Preskúmaním spisového materiálu som zistil, že obv. XXXXX bol doposiaľ 5-krát súdne trestaný, pričom obvinený sa v roku 2008 osvedčil a hľadi sa na neho, akoby nebol odsúdený. 

Od spáchania skutku uvedeného pod bodom 1) uplynulo 20 rokov a od skutku uvedeného v bode 2) už 22 rokov. Obvinený XXXXX  sa počas tohto obdobia dopustil ďalších trestných   činov,   pre  ktoré  bol  trestne   stíhaný  a  následne odsúdený. V r. 1993 bol rozsudkom Okresného súdu v Žiline  6T 638/93 odsúdený pre trestný čin útoku na verejného činiteľa podľa § 1561 ods.3 Trestného zákona účinného do 31.12.2005 a účinného do 31.12.2005 a iné a bol mu uložený trest odňatia slobody vo výmere 15 mesiacov s podmienečným odkladom na skúšobnú dobu 17.12.1995.
 V r. 2005 bol rozsudkom Okresného súdu v Martine  2T 93/04 odsúdený pre trestný čin  krádeže podľa § 247 ods.2 písm.c/ Trestného zákona účinného do 31.12.2005 a trestného činu neoprávneného používania cudzieho motorového vozidla podľa § 249a ods.1, ods.3 Trestného zákona účinného do 31.12.2005 a bol mu uložený trest odňatia slobody vo výmere 20 mesiacov s podmienečným odkladom na skúšobnú dobu 40 mesiacov.
  
 Mám zato, že trestať páchateľa  po 20, resp. 22 rokoch  od spáchania činu, kedy samotní poškodení nemajú záujem sa k veci vracať, ktorý už bol medzičasom potrestaný za iné úmyselné trestné činy, by nebolo účelné.
 
Preskúmaním spisového materiálu som zistil, že obv. XXXXX bol doposiaľ 5-krát súdne trestaný, pričom obvinený sa v roku 2008 osvedčil a hľadi sa na neho, akoby nebol odsúdený. 

	Trest plní funkciu ochrany spoločnosti jednak pred páchateľom trestného činu, voči ktorému sa prejavuje prvok represie (zabránenie v trestnej činnosti) , a prvok individuálnej prevencie (výchovy k riadnemu životu), a jednak aj voči ďalším občanom - potenciálnym páchateľom, voči ktorým sa prejavuje prvok generálnej prevencie (výchovné pôsobenie trestu na ostatných členov spoločnosti) .

	Osobu páchateľa treba hodnotiť vo všetkých súvislostiach. Pri hodnotení osoby konkrétneho páchateľa treba posúdiť negatívny alebo pozitívny význam jeho osoby pre hodnotenie nebezpečnosti činu pre spoločnosť, ktoré vyplýva z jeho správania v spoločnosti. Nemôže však ísť len o registráciu osobných údajov páchateľa bez hlbšieho rozboru jeho osobnosti vo vzťahu ďalším kritériám, ktoré sú rozhodujúce z hľadiska určovania druhu trestu a jeho výmery.

	V rámci hodnotenia osoby páchateľa nemožno obísť ani možnosti jeho nápravy, najmä z hľadiska určenia prognózy jeho budúceho vývoja správania, na základe objasnenia jeho osobných vlastností a ich spojitosti so spáchaným trestným činom vrátane vplyvu sociálnej mikroštruktúry.

Zásady ukladania trestov v § 31 ods.1 Trestného zákona zdôrazňujú, že trest má zabezpečiť ochranu spoločnosti pred páchateľom tým, že mu zabráni v páchaní ďalšej trestnej činnosti a vytvorí podmienky na jeho výchovu k tomu, aby viedol riadny život a súčasne iných odradí od páchania  trestných činov, súčasne trest vyjadruje morálne odsúdenie páchateľa spoločnosťou.

	Podľa § 215 ods. 2 písm. a/ Tr. por. prokurátor môže zastaviť trestné stíhanie, ak je trest, ku ktorému môže stíhanie viesť celkom bez významu popri treste, ktorý pre iný čin bol už obvinenému právoplatne uložený.

	Pri rozhodovaní je prokurátor povinný vychádzať z porovnania výšky trestu, ktorý bol obvinenému za iný trestný čin právoplatne uložený a trestu, ktorý by mal byť uložený za trestný čin ku ktorému môže viesť trestné stíhanie. Ak na základe takého porovnania dospeje k záveru, že trest ku ktorému môže viesť trestné stíhanie je celkom bez významu popri treste, ktorý bol obvinenému za iný trestný čin už právoplatne uložený, môže trestné stíhanie zastaviť.

Vzhľadom k zisteniam k predchádzajúcej trestnej činnosti obvinených a uloženým trestom odňatia slobody a po zhodnotení samotnej trestnej činnosti, jej následkoch a postoja páchateľov k nej, mám za to, že predchádzajúce uložené tresty sú dostatočne prísnymi trestami. Trest je postačujúci na dosiahnutie sledovaného účelu trestu, teda pôsobením prvku represie zabrániť odsúdeným v ďalšom páchaní trestnej činnosti a prostredníctvom individuálnej prevencie viesť obvinených k vedeniu riadneho života.

 Mám zato, že trestať páchateľa  po 20, resp. 22 rokoch  od spáchania činu, kedy samotní poškodení nemajú záujem sa k veci vracať, ktorý už bol medzičasom potrestaný za iné úmyselné trestné činy, by nebolo účelné.

	Z dôvodu vyššie uvedených skutočností som rozhodnutie o zastavení trestného stíhania v tejto veci považoval za dostatočné, a preto som rozhodol tak, ako je uvedené vo výrokovej časti tohto uznesenia. 

Poučenie:
Proti tomuto uzneseniu je prípustná sťažnosť, ktorú možno podať u prokurátora okresnej prokuratúry do troch dní od oznámenia uznesenia. Sťažnosť má odkladný účinok. (§ 185 a nasl. Tr. por.) Ak obvinený vyhlási do 3 dní odo dňa doručenia, že na prejednaní veci trvá, bude sa v trestnom stíhaní pokračovať.

Dr. Roman Tatarka
prokurátor