Okresná prokuratúra Bratislava III 
Vajnorská 47, 832 77 Bratislava 3 	

Sp. zn. : 4 Pv 680/12/1103	Bratislava III, 14.1.2015
EEČ : 2-10-34-2015

U Z N E S E N I E

Trestná vec:	obvinený XXXXX 
Zločin:	

Rozhodol: 	prokurátor Okresnej prokuratúry Bratislava III
Podľa § 215 odsek 1 písmeno c Trestného poriadku zastavujem trestné stíhanie obvineného:
1.	XXXXX
	dátum narodenia: XXXXX
	miesto narodenia: XXXXX
	rodné priezvisko: XXXXX
	trvalé bydlisko: XXXXX
	povolanie: pomocný robotník

lebo  je nepochybné, že skutok nespáchal obvinený

Odôvodnenie:
Uznesením vyšetrovateľa Okresného riaditeľstva PZ v Bratislave III, odbor kriminálnej polície pod ČVS: ORP-990/2-OVK-B3-2012 zo dňa 19.12.2012 bolo podľa § 199 ods. 1  Trestného poriadku (ďalej len „Tr. por.“) začaté trestné stíhanie pre zločin úverového podvodu podľa § 222 ods. 1, ods. 3 písm. a) Trestného zákona (ďalej len „Tr. zák.“), ktorého sa mal páchateľ dopustiť tým, že v presne nezistenom čase dňa 10.02.2011 v BrXXXXX uzatvoril so VXXXXX, úverovú zmluvu o AutoKredite č. 731839, predmetom ktorej bolo poskytnutie úveru na vyššie uvedené motorové vozidlo v obstarávacej hodnote 29 000 eur, pričom páchateľ predávajúcemu časť kúpnej ceny vozidla vo výške 11 600 eur a spoločnosť XXXXX. uhradila na základe kúpnej zmluvy, zmluvy o AutoKredite, splátkového kalendára a zmluvy o zabezpečovacom prevode vlastníckeho práva č. 731839, predávajúcemu časť kúpnej ceny vozidla vo výške 17 400 eur, pričom páchateľ sa zaviazal splácať uvedené vozidlo v pravidelných mesačných splátkach, každú vo výške 480 eur po dobu 48 mesiacov, avšak v priebehu trvania zmluvy bolo uhradených celkovo len 5 splátok, z dôvodu čoho pristúpila dňa 07.07.2011 spoločnosť XXXXX k „Oznámeniu o predčasnej splatnosti úveru“ a k uplatneniu si zabezpečovacieho prevodu vlastníckeho práva k uvedenému vozidlu, avšak páchateľ vozidlo nevrátil, čím takto svojím konaním spôsobil poškodenej spoločnosti XXXXX, so sídlom XXXXX, 831 04 XXXXX, IXXXXX škodu v celkovej  výške 17.400 eur.

	Následne dňa 28.06.2013 vydal vyšetrovateľ Okresného riaditeľstva Policajného zboru v Bratislave III, odboru kriminálnej polície, uznesenie pod ČVS:ORP-990/2-OVK-B3-2012, ktorým v zmysle § 206 ods. 1 Tr. por. vzniesol obvinenie osobe: XXXXX, narodený XXXXX v XXXXX XXXXX, prechodne na adrese: Istrijská č. 9, XXXXX, zamestnaný, na slobode, a to pre zločin úverového podvodu podľa § 222 ods. 1, ods. 3 písm. a) Tr. zák. na tom skutkovom základe, ako je to uvedené vyššie. 

Následne dňa 02.04.2014 vydal vyšetrovateľ Okresného riaditeľstva Policajného zboru v Bratislave III, odboru kriminálnej polície, uznesenie pod ČVS:ORP-990/2-OVK-B3-2012, ktorým v zmysle § 206 ods. 1 Tr. por. vzniesol obvinenie osobe XXXXX, nXXXXXe, trvale bytom XXXXX, prechodne na XXXXX, XXXXX 22, Írsko, zamestnaný, na slobode, a to pre zločin úverového podvodu podľa § 222 ods. 1, ods. 3 písm. a) Tr. zák. spáchanou formou organizátora podľa § 21 ods. 1 písm. a) Tr. zák. v podstate taktiež na tom skutkovom základe, ako je to uvedené vyššie.  

Z doposiaľ vykonaného dokazovania vyplývajú nasledovné skutočnosti :  

Obvinený XXXXX bol ku skutku vypočutý dňa 22.01.2014 (č.l. 18 -23), kde do zápisnice uviedol, že ešte v roku 2011 ho oslovil jeho známy XXXXX, ktorý potreboval na neho napísať auto, čo odôvodnil tým, že má auto požičovňu, a že na ňu má už napísaných veľa áut. Po dlhšom prehováraní s týmto súhlasil, pričom mu sľúbil nejaké peniaze a ubezpečil ho, že ide o čistú vec. Potom si Kislzer od neho vypýtal občiansky preukaz a rodný list, ktoré si prefotil, pričom následne išli spoločne do spoločnosti XXXXX pri Polus City Center v Bratislave. Po príchode do kancelárie, ich tam čakala nejaká pani, ktorá mala už nachystané nejaké papiere, ktoré on popodpisoval. XXXXX mu prstom ukazoval, kde všade sa má podpísať, pričom celkovo sa podpísal asi šesť až sedemkrát. Bližšie sa však vôbec nezaujímal čo podpisuje, keďže XXXXXi veril a stále ho ubezpečoval, že všetko je v poriadku. Asi o dva dni išli spraviť prepis auta na dopravný inšpektorát na Kopčianskej ulici v Bratislave, kde mu dal nejaký mladý muž podpísať nejaké papiere, ktoré si taktiež neprečítal. Tohto muža vôbec nepoznal. Potom pred policajtom ešte predložil svoj občiansky preukaz a opäť ešte podpísal nejaké papiere. Tie papiere, ktoré obdržal od policajta potom odovzdal XXXXXi. Za túto službu mu XXXXX sľúbil odmenu 300 eur, avšak nakoniec od neho dostal len 240 eur. Až po dvoch mesiacoch mu volal nejaký muž, ktorý mu oznámil, že mešká so splácaním úveru. Hneď nato volal XXXXX, ktorý mu povedal, že dá veci do poriadku. Avšak už na druhý deň ho kontaktoval muž ohľadom splácania úveru osobne, pričom mu uviedol, že zrejme ho XXXXX oklamal, pričom takto mal podviesť viacerých ľudí. Potom sa snažil dovolať XXXXX, avšak jeho telefón bol nedostupný. Odvtedy ho nikto v tejto súvislosti nekontaktoval. Obvinený XXXXX ďalej vo výsluchu zdôraznil, že on nikomu žiadnu kúpnu cenu za auto neplatil a ani žiadne peniaze nedostal (okrem vyššie uvedenej sumy 240 eur). Taktiež uviedol, že on nemá žiadne bližšie vedomosti o predmetnom aute. Videl ho iba raz u XXXXX v autoservise. V rámci výsluchu obvineného XXXXX mu boli predložené viaceré listinné dôkazy (kúpna zmluva zo dňa 10.02.2011, zmluva a o autokredite, zmluva o zabezpečovacom prevode vlastníckeho práva,  protokol o odovzdaní vozidla), ku ktorým sa vyjadril, že podpisy na nich sú jeho. Taktiež mu bolo predložené potvrdenie od zamestnávateľa spoločnosti XXXXX zo dňa 09.02.2011 o jeho príjme vo výške 1.290 eur, pričom toto videl vtedy prvýkrát, keďže v tejto spoločnosti nikdy nepracoval. 

Dňa 25.07.2014 bol k veci vypočutý aj spoluobvinený XXXXX (č.l.24-30), ktorý vypovedal, že skutočnosti, ktoré sú uvedené v uznesení o vznesení obvinenia, sa v podstate zakladajú na pravde. Ďalej k veci dodal, že niekedy koncom roka 2010, alebo začiatkom roku 2011 našiel na internetovej stránke www.autobazar.eu inzerát na predaj auta zn. Audi A5 za sumu cca 30.000 eur, na ktorý reagoval, pričom predávajúci vystupoval pod menom XXXXX ktorý mal byť Ukrajinec. Následne prebehlo medzi nimi stretnutie, kde si auto obzrel, dohodli si na cene 30.000 eur a Kolia mu mal k autu odovzdať aj technický preukaz a kontrolu originality, pričom v technickom preukaze bol uvedený ako vlastník vozidla pán XXXXX Taktiež mu mal Kolia ukázať aj ofotený občiansky preukaz pána XXXXXo. Následne došlo k samotnému predaju vozidla, pričom XXXXX mu odovzdal sumu 30.000 eur v hotovosti (peniaze neboli jeho, ale firemné). Toho času pracoval v autoservise s názvom XXXXX ktorý patril spoločnosti SBS OK-5, s.r.o., kde mal aj auto požičovňu, kde chcel dané Audi využívať. Ďalej obvinený XXXXX uviedol, že uvedená spoločnosť nemala dostatok finančných prostriedkov na kúpu uvedeného vozidla v hotovosti a rovnako nebolo možné pre ňu vybaviť leasing, a preto sa rozhodol vybaviť leasing cez svojho známeho XXXXX, ktorého pozná už 30 rokov. Následne išiel do spoločnosti XXXXX, XXXXX za pánom XXXXX, ohľadom zistenia náležitostí na vybavenie daného leasingu. Okrem iného aj zisťoval, aký minimálny príjem musí mať žiadateľ leasingu, aby bol tento schválený. Potom si vypýtal od XXXXX občiansky preukaz a rodný list, ktoré potom odniesol pánovi XXXXX Následne malo dôjsť k stretnutiu v spoločnosti VWFS, kde mal byť prítomný vlastník vozidla, on, XXXXX, Ing. XXXXX a zrejme pani XXXXX. Prišlo k podpisu všetkých potrebných dokumentov, pričom on robil XXXXX ručiteľa. Pri podpise zmluvy XXXXX ukázali zamestnanci XXXXX miesta, kde sa má podpísať. Obvinený XXXXX dal za túto službu XXXXX odmenu 250 eur. Predmetné vozidlo od počiatku užívala spoločnosť XXXXX ktorá aj platila splátky leasingu. XXXXX sa v rámci výsluchu vyjadril aj k číslu bankového účtu č. 2918893438, ktoré malo byť uvedené v kúpno-predajnej zmluve, pričom účet patrí jeho synovcovi XXXXX. Uvedený účet bol zadaný do zmluvy preto, že za dané auto už raz zaplatil Koliovi v hotovosti z peňazí spoločnosti XXXXX., a preto nechcel platiť za auto druhýkrát. S uvedením tohto čísla účtu na zmluvu mal súhlasiť aj pán XXXXX Potom, čo peniaze z „leasingovky“ na daný účet prišli (vo výške 17.000 eur), ich jeho synovec vybral a odovzdal mu ich. V závere výsluchu obv. XXXXX dodal, že spočiatku leasing riadne platil, avšak potom ho začali vydierať ľudia od sýkorovcov, ktorým musel vyplatiť veľa peňazí a aj odovzdať viacero áut, vrátaného daného Audi A5, a preto ho nemohol vrátiť. Menovanému obvinenému bolo pri výsluchu predložené aj potvrdenie od zamestnávateľa spoločnosti XXXXX. zo dňa 09.02.2011 pre obv. XXXXX, ku ktoré mu sa vyjadril tak, že toto zaniesol pánovi XXXXX určite on, keďže toto zohnal on, ale už nevedel uviesť odkiaľ. 
            
	Dňa 18.01.2013 (č.l. 33-39) a dňa 28.08.2014 (č.l. 40-46) bol v priebehu vyšetrovania vypočutý XXXXX, ako splnomocnenec poškodenej spoločnosti XXXXX (ďalej len „splnomocnenec“), ktorý k okolnostiam uzatvorenia úverovej zmluvy (zmluvy o Autokredite č. 731839) uviedol, že túto uzatvoril obv. XXXXX dňa 10.02.2011 na XXXXX. Predmetom zmluvy bolo motorové vozidlo zn. AXXXXX1, farby čierna metalíza, rok výroby 2008 v obstarávacej hodnote 29.000 eur. XXXXX mal uhradiť vlastníkovi vozidla XXXXX časť kúpnej ceny vo výške 11.600 eur, pričom spoločnosť XXXXX uhradila v zmysle uzatvorenej zmluvy zvyšok ceny vo výške 17.400 eur na bankový účet č. 2918893438/1100. Zmluva bola uzatvorená na dobu 48 mesiacov s mesačnými splátkami vo výške 480 eur. Podpisom zmluvy o zabezpečovacom prevode vlastníckeho práva prešlo vlastnícke právo z daného vozidla na spoločnosť VXXXXX. Od uzatvorenia zmluvy bolo celkovo uhradených len päť splátok (dňa 11.02.2011 654 eur, 08.04.2011 480 eur, 13.05.2011 480 eur, 08.07.2011 480 eur a dňa 30.07.2011 sumu 480 eur, kde vkladateľom bol XXXXX a v jednom prípade XXXXX), a potom už žiadna. Pre túto skutočnosť pristúpia spoločnosť VWFS v zmysle danej zmluvy k uplatneniu vlastníckeho práva k vozidlu a taktiež došlo k predčasnej splatnosti úveru. Zo strany spoločnosti XXXXX boli podniknuté kroky k zaisteniu daného vozidla od XXXXX, avšak neúspešne, pričom menovaný uviedol, že auto odovzdal XXXXX, ktorý bol aj ručiteľom v danej zmluve. Pri ďalšom preverovaní sa zistilo, že potvrdenie o príjme XXXXX bolo sfalšované. Poškodená spoločnosť si uplatnila nárok na náhradu škody vo výške 21.129,33 eur. 

	V priebehu vyšetrovania ako svedok vypovedal dňa 25.01.2013 (č.l. 82-85) a dňa 02.09.2014 (č.l. 86-89) XXXXX, ktorý do zápisnice uviedol, že jeho známy XXXXX ho asi v roku 2011 oslovil s tým, že by na neho napísal jedno auto, ktoré by sa potom prepísalo na niekoho iného, začo mu sľúbil 200 eur. Auto malo byť prepísané na inšpektoráte v XXXXX a preto odovzdal občiansky preukaz XXXXX, keďže auto malo byť zo zahraničia, on však osobne na inšpektoráte nebol. Podľa vyjadrenia svedka XXXXX o pár dní na to išiel s XXXXX do nejakej finančnej spoločnosti oproti Polusu, kde v jednej kancelárii už sedel muž vo veku asi 27 až 30 rokov. Potom prišla nejaká pani (zamestnankyňa tejto spoločnosti) a dala mu podpísať asi 3 až 4 papiere, ale nevedel uviesť aké. Pritom ako on podpisoval papiere sa XXXXX rozprával s nejakými dvoma mužmi, pričom jeden z nich bol vysoký asi 190 cm, plnšej postavy, vo veku asi 40 rokov a ten druhý bol vysoký asi 170 cm, tlstej postavy a mal okuliare a fúzy, pričom bol vo veku asi 40 rokov. V rámci výsluchu boli svedkovi XXXXX predložené predmetné doklady, na ktorých opoznal svoj podpis.  
  
	Ku skutku dňa 22.02.2013 (č.l. 90-93) a dňa 02.09.2014 (č.l. 94-97) ako svedok vypovedal aj XXXXX, ktorý uviedol, že osobne pozná z obvinených iba XXXXX, a to ako človeka, ktorý má autobazár a dováža jazdené vozidlá zo zahraničia na Slovensko, a preto s ním začal spolupracovať. Ich spolupráca spočívala v tom, že svedok XXXXX prihlasoval na Obvodnom úrade pre cestnú dopravu a pozemné komunikácie a na Dopravnom inšpektoráte v XXXXX jazdené vozidlá, a to buď na seba, alebo na iné osoby (vrátane XXXXX). Tak tomu malo byť aj v prípade vozidla Audi A5, ku ktorému mu XXXXX odovzdal doklady, a toto potom prihlásil na vyššie uvedených úradoch na osobu XXXXX. LXXXXX ďalej vypovedal, že potom ho kontaktoval XXXXX, že na auto zohnal kupca, a preto sa spoločne s XXXXX dostavili do nejakej leasingovej spoločnosti za účelom prepisu tohto auta na nového vlastníka. Nového vlastníka zohnal pán XXXXX a auto mal kupovať formou leasingu. V tejto spoločnosti potrebovali od XXXXXo kúpno-predajnú zmluvu, ktorá sa tam podpísala a potom išiel s Majerským domov. Menovaný svedok taktiež uviedol, že predmetné vozidlo napísal na XXXXX a nie na seba preto, lebo ho o to požiadal XXXXX, ktorý to zdôvodnil tak, že „leasingovka sa ináč pozerá na to, keď má niekto na seba napísaných viacej vozidiel“. 
     
	Dňa 11.03.2014 (č.l. 98-101) a dňa 02.09.2014 (č.l. 102-105) ako svedok vypovedala k vyššie uvedeným okolnostiam aj XXXXX, ktorá bola v minulosti zamestnankyňou XXXXX, ktorý ako živnostník spolupracoval s XXXXX a kde mal okrem iného na starosti zabezpečenie sprostredkovania financovania jazdených vozidiel. Zmluvu o Autokredite č. 731839 zo dňa 10.02.2011 vypracovala na pokyn Ing. Klusa práve ona, túto však musel podpísať Ing. Klus. Bližšie podrobnosti k spôsobu uzavretia zmluvy pre odstup času uviesť nevedela. XXXXX chodil do spoločnosti XXXXX pomerne často a vodil tam rôznych klientov s ojazdenými vozidlami.  
  
	K podstate spáchaného skutku bol dňa 25.07.2014 (č.l. 106-110) ako svedok vypočutý aj XXXXX, ktorý uviedol, že pracuje na živnosť pre spoločnosť XXXXX kde má náplňou práce, okrem iného aj zabezpečenie sprostredkovania financovania jazdených vozidiel. V rámci výsluchu sa svedok všeobecne vyjadril k mechanizmu uzatvárania leasingových zmlúv a vyjadril sa bližšie aj k zmluve o Autokredite č. 731839, ktorej predmetom bolo motorové vozidlo zn. Audi A5, VIN: XXXXX, ktoré predával XXXXX a kupoval XXXXX, ktorý bol zároveň žiadateľom leasingu. Podmienkou schválenia úveru bolo predloženie potvrdenie zamestnávateľa o príjme a jeho výške na účely overenia bonity klienta. Taktiež bolo potrebné predložiť občiansky preukaz a iný doklad (rodný list). Pán XXXXX musel taktiež predložiť svoj doklad a uviesť účet, na ktorý mali byť zaslané peniaze. Podľa vyjadrenia svedka Klusa mal posudzovaný zmluvný vzťah prebehnúť štandardným spôsobom, keďže obe zmluvné strany podpísali kúpnu zmluvu, pričom ručiteľom XXXXX, bol práve XXXXX. Pri podpise zmluvy bol prítomný XXXXX XXXXX, XXXXX, on a asi pani XXXXX a na ďalšie osoby si už nespomenul. Na bližšie okolnosti z toho dňa si svedok spomenúť nevedel, avšak uviedol, že zvyčajne sa žiadateľ leasingu bližšie neoboznamuje s dokumentmi, ktoré podpisuje. V závere výsluchu svedok Ing. Klus pripustil, že obvinený XXXXX nemusel mať vedomosť o tom, čo vlastne podpisuje, pričom potrebné doklady (vrátane potvrdenia o príjme) priniesol do spoločnosti XXXXX práve obvinený XXXXX.

	Dňa 02.09.2014 vypovedal k veci svedok XXXXX (č.l. 111-113), ktorý sa vyjadril tak, že obvinený XXXXX je jeho strýkom a niekedy v roku 2011 ho požiadal, aby na jeho bankový účet č. 2918893438/1100 mohol poslať nejaké peniaze. S týmto menovaný svedok súhlasil a o nejaký krátky čas mu na účet prišla suma 17.400 eur, ktorú z účtu v hotovosti vybral a odovzdal ich svojmu strýkovi. Peniaze mali byť poslané na jeho účet z dôvodu, že svoj podnikateľský účet mal zablokovaný. 

	V priebehu vyšetrovania boli vypočutí aj svedkovia XXXXX (č.l. 114-117) a XXXXX (č.l. 118-120), ktorý sa vyjadrovali k spoločnosti XXXXX Obaja v podstate zhodne uviedli, že menovaná spoločnosť nikdy nezamestnávala obvineného XXXXX, keďže táto de facto nevykonávala žiadnu činnosť. Rovnako ani jeden z uvedených svedkov sa nevedel vyjadriť k potvrdeniu o príjme zo dňa 09.02.2011. XXXXX však potvrdil, že pozná obvineného XXXXX Naproti tomu svedok XXXXXr uviedol, že menovaní mali spoločné obchody.   

	Súčasť vyšetrovacieho spisu tvorí aj rad listinných dôkazov, z ktorých je potrebné poukázať najmä na tieto:
-	Kúpna zmluva na predmetné vozidlo zo dňa 10.02.2011 (č.l. 53-54),
-	Zmluva o AutoKredite č. 731839 zo dňa 10.02.2011, ktorej súčasťou sú všeobecné zmluvné obchodné podmienky (č.l. 55-59),
-	Zmluva o zabezpečovacom prevode vlastníckeho práva č. 731839 zo dňa 10.02.2011 (č.l. 60-62),
-	Protokol o odovzdaní a prevzatí vozidla zo dňa 10.02.2011 (č.l. 63),
-	splátkový kalendár k zmluve o AutoKredite č. 731839 (č.l. 64-66),
-	oznámenie o predčasnej splatnosti úveru podľa zmluvy o AutoKredite č. 731839 (č.l. 67)
-	oznámenie o uplatnení zabezpečovacieho prevodu vlastníckeho práva č. 731839 4(.l. 68),
-	fotokópie dokladov obvineného XXXXX, ktoré boli vyhotovené pri uzatváraní danej úverovej zmluvy (č.l. 69-70),
-	potvrdenie zamestnávateľa od spoločnosti REDOX s.r.o. zo dňa 09.02.2011 (č.l. 71),
-	ručiteľské vyhlásenie k zmluve o AUTOKREDITE č. 731839 (č.l. 72), 
-	fotokópia dokladu obvineného XXXXX, ktorá bola vyhotovená pri uzatváraní danej úverovej zmluvy (č.l. 73-74),
-	fotokópia dokladu svedka XXXXX, ktoré bola vyhotovená pri uzatváraní danej úverovej zmluvy (č.l. 75-76),
-	fotokópia veľkého technického preukazu osobného motorového vozidla zn. Audi A5 s VIN: WAUZZZ8TX8A004981 (č.l. 77-80),
-	výpis o vykonaných platbách v prospech spoločnosti VWFS (č.l. 81), 
-	vyjadrenie Tatry banky, a.s., zo dňa 04.03.2013 k bankovému účtu č. 2918893438/1100 ohľadom skutočnosti, že patrí osobe: XXXXX a výpis z tohto účtu zo dňa 14.02.2011 (č.l. 126-128),
-	pracovné hodnotenie zamestnávateľa obvineného XXXXX a mzdové listy obvineného XXXXX z rokov 2010 a 2011, z ktorých vyplýva priemerná čistá mzda menovaného za posudzované obdobie - v roku 2010 okolo 700 eur a 800 eur v roku 2011 (č.l. 136-138),
-	prehľad zamestnávateľov zo Sociálnej poisťovne obvineného XXXXX (č.l. 143).
 
Podľa § 2 ods. 10 Tr. por. orgány činné v trestnom konaní postupujú tak, aby bol zistený skutkový stav veci, o ktorom nie sú dôvodné pochybnosti, a to v rozsahu nevyhnutnom na ich rozhodnutie.

Podľa § 2 ods. 12 Tr. por. orgány činné v trestnom konaní a súd hodnotia dôkazy získané zákonným spôsobom podľa svojho vnútorného presvedčenia založeného na starostlivom uvážení všetkých okolností prípadu jednotlivo i v ich súhrne nezávisle od toho, či ich obstaral súd, orgány činné v trestnom konaní alebo niektorá zo strán.

Podľa § 215 ods. 1 písm. c) Tr. por. prokurátor zastaví trestné stíhanie, ak je nepochybné, že skutok nespáchal obvinený. 

Podľa § 234 ods. 1 Tr. por. prvá veta, ak výsledky vyšetrovania alebo skráteného vyšetrovania dostatočne odôvodňujú postavenie obvineného pred súd, prokurátor podá obžalobu príslušnému súdu, pripojí k nej spisy, ich prílohy a dôkazné predmety. 

Z hľadiska hodnotenia celkového skutkového stavu veci je s poukazom na vyššie uvedené možné konštatovať, že tento je dostatočne ozrejmený v zmysle § 2 ods. 10 Tr. por. na účely postupu v zmysle § 215 ods. 1 písm. b) Tr. por. 

Z hľadiska hodnotenia postupu pri zisťovaní skutkového stavu veci možno konštatovať, že v tomto smere som nezistil, že by bolo konanie príslušníka PZ v rámci trestného stíhania predčasné resp. nezákonné. Pokiaľ ide o samotné zisťovanie skutkové stavu veci, v tomto smere uvádzam, že orgány činné v trestnom konaní sú limitované predovšetkým ust. § 2 ods. 10 Tr. por. To znamená, že orgány činné v trestnom konaní nie sú povinné vykonávať všetky dôkazné prostriedky navrhované osobami na to oprávnenými, ale dokazovanie zameriavajú a vykonávajú na účely zistenia skutkového stavu veci, o ktorom nie sú dôvodné (rozumné) pochybnosti, a to v rozsahu nevyhnutnom na ich rozhodnutie. To znamená, že zákon predpisuje zistiť stav veci minimálne v náležitom rozsahu ohľadom okolností posudzovaného skutku a jeho právnej kvalifikácie, nepredpisuje však žiadnu formálnu schému hodnovernosti takých či onakých dôkazov, nestanovuje žiadne kvantitatívne ani kvalitatívne pravidlá ich hodnotenia, neustanovuje nijaké pravidlá, pokiaľ ide o mieru dôkazov potrebných na preukázanie nejakej skutočnosti, ani váhu jednotlivých dôkazov. Neznamená to však ľubovôľu v posudzovaní dôkazov. Dôkazy v ich komplexnosti musia tvoriť súvislú niť vedúcu bez rozumných pochybností k tomu záveru, že sú dostatočne ozrejmené skutočnosti na účely prijatia zákonného rozhodnutia. 

Taktiež platí, že orgán činný v trestnom konaní a rovnako aj súd je pri hodnotení dôkazov povinný postupovať v zmysle zásady voľného hodnotenia dôkazov uvedenej v ustanovení § 2 ods. 12 Tr. poriadku, v zmysle ktorej dotknuté orgány hodnotia dôkazy podľa svojho vnútorného presvedčenia, ktoré musí byť založené na logickom úsudku vyplývajúcom zo starostlivého uváženia všetkých okolností prípadu. 

Pokiaľ ide o vyššie citované ust. § 234 ods. 1 prvá veta Tr. por., tak k tomu je nevyhnutné uviesť, že pre uvedený postup prokurátora by mali byť dostatočne objasnené nasledovné skutočnosti:
-	že sa stal skutok,
-	že tento skutok má všetky obligatórne znaky stíhaného trestného činu a
-	že tento spáchal práve obvinený ako trestne zodpovedný subjekt.

V prípade, ak neboli v dostatočnej kvalite ozrejmené (zistené) vyššie opísané skutočnosti, nemožno v tomto smere potom hovoriť o dôvodnosti postavenia obvineného pred súd. Uvedené by bolo v rozpore jednak so samotným ust. § 234 ods. 1 Tr. por., ale aj v rozpore so základnými zásadami trestného konania, najmä v rozpore s § 2 ods. 1, ods. 10 Tr. por. Totiž, ako vyplýva zo základnej zásady náležitého zistenia skutkového stavu vyjadrenej v ust. § 2 ods. 10 Tr. por., tak táto platí aj pre postup v zmysle § 234 ods. 1 Tr. por. (podanie obžaloby ako rozhodnutia sui generis). To znamená, že aj pri tomto type rozhodnutia musí byť spoľahlivo zistený skutkový stav veci, pričom o tomto nesmú existovať dôvodné (rozumné) pochybnosti. 

Aj v kontexte vyššie uvedených právnych úvah a v intenciách ust. § 2 ods. 12 Tr. som vyhodnotil dôkazný materiál získaný v tejto veci, pričom som dospel k záveru, že na podklade vyššie uvedeného dokazovania je zrejmé, že k spáchaniu stíhaného skutku skutočne došlo. Tento právny záver je spoľahlivo a náležite preukázaný z vyššie opísaných výsluchov, ale aj z listinného dôkazného materiálu, ktorý bol vo veci zabezpečený. Rovnako je nevyhnutné konštatovať, že stíhaný skutok vykazuje všetky zákonné znaky zločinu úverového podvodu podľa § 222 ods. 1, ods. 3 písm. a) Tr. zák., keďže v posudzovanej veci skutočne došlo k poskytnutiu úveru, na základe omylu, ktorý u dotknutého subjektu vyvolal páchateľ činu. 

	Po vykonanom dokazovaní však vznikli závažné pochybnosti o miere zavinenia obvineného XXXXX na stíhanom trestnom čine. Z dokazovania síce vyplynulo, že obv. XXXXX skutočne uzavrel (podpísal) zmluvu o AutoKredite č. 731839 a aj ďalšie dokumenty na túto zmluvu nadväzujúce (Zmluva o zabezpečovacom prevode vlastníckeho práva č. 731839), avšak z vykonaného dokazovania nerezultuje záver, že tento právny úkon uskutočnil v úmysle, ktorého naplnenie vyžaduje ust. § 222 Tr. zák.   
 
	V prvom rade je však nevyhnutné zaujať stanovisko k právnej stránke stíhaného trestného činu (zločinu). 

Podľa § 222 ods. 1, ods. 3 písm. a) Tr. zák. kto vyláka od iného úver alebo zabezpečenie úveru tým, že ho uvedie do omylu v otázke splnenia podmienok na poskytnutie úveru alebo na splácanie úveru, a tak mu spôsobí väčšiu škodu, potrestá sa odňatím slobody na 3 až 10 rokov. 

Objektom tohto trestného činu, rovnako ako pri všeobecnom trestnom čine podvodu podľa § 221 ods. 1 Tr. zák. je cudzí majetok, špecificky však ten majetok, z ktorého sa poskytuje úver alebo záruka na úver.

	Úver sa poskytuje na základe zmluvy o úvere, ktorou sa veriteľ zaväzuje, že na požiadanie dlžníka poskytne v jeho prospech peňažné prostriedky do určitej sumy, a dlžník sa zaväzuje poskytnuté peňažné prostriedky vrátiť a zaplatiť úroky (porovnaj § 497 až 507 OBZ). Podstatnou časťou zmluvy okrem určenia zmluvných strán je aj určenie výšky úveru určitou sumou, a to aj v inej než slovenskej mene, a povinnosť platiť úver (pozri § 269 ods. 1 OBZ). Predmetom úveru teda môžu byť iba peňažné prostriedky.

	Ak zo zmluvy vyplýva, že za poskytnuté prostriedky sa nemá platiť úrok, taká zmluva sa nepovažuje za zmluvu o úvere, ale za zmluvu o pôžičke (§ 657 a 658 OZ).

	Podmienky na poskytnutie alebo splácanie úveru sú predmetom zmluvy o poskytnutí úveru alebo o ručení. 

	Na trestnosť páchateľa sa vyžaduje, aby iného uviedol do omylu v otázke splnenia podmienok na poskytnutie úveru, ktoré však nie sú v súlade so skutočnosťou, a tak vylákal od neho úver alebo záruku na úver. Môže ísť o konanie, opomenutie, ale aj o konkludentné konanie páchateľa.

	Ďalšou podmienkou trestnosti zároveň je, aby páchateľ takým konaním inému spôsobil škodu alebo získal pre seba prospech v zákonom stanovenej výške. 

Ide o úmyselný trestný čin, ktorý je dokonaný spôsobením požadovanej výšky škody. Na naplnenie subjektívnej stránky tohto trestného činu sa vyžaduje, aby páchateľ už v čase pôžičky peňazí (v čase uzavierania zmluvy o úvere alebo o ručení za úver) konal v úmysle vypožičané peniaze buď vôbec nevrátiť, alebo ich nevrátiť v dohodnutej lehote, alebo konal aspoň s vedomím, že peniaze v dohodnutej lehote nebude môcť vrátiť a že tým uvádza iného do omylu, aby sa na škodu jeho majetku obohatil.
Z definície trestného činu úverového podvodu možno, za pomoci gramatického a logického výkladu ustáliť, že ak úverový dlžník uvádza banke nepravdivé údaje o svojej bonite (napríklad predkladá banke falošné potvrdenia o zamestnaní, o výške príjmu a podobne s cieľom získať finančné prostriedky z úveru), tak napĺňa znaky skutkovej podstaty trestného činu úverového podvodu podľa § 222 ods.1 Tr. zák. v tom smere, že „uvádza iného do omylu v otázke splnenia podmienok na poskytnutie úveru“. 
	Na podklade vyššie uvedenej právnej argumentácie je zrejmé, že obvinený XXXXX svojím konaním nenaplnil všetky zákonné znaky zločinu podľa § 222 ods. 1, ods. 3 Tr. zák., a to najmä po stránke subjektívnej. Totiž ako bolo uvedené vyššie, v prípade trestného činu úverového podvodu podľa § 222 Tr. zák. sa vyžaduje, aby páchateľ uvádzal osobu, s ktorou uzatvára zmluvu o úvere do omylu v otázke splnenia podmienok na poskytnutie resp. splácanie úveru. Žiadne takéto protiprávne konanie však zo strany obvineného XXXXX zachytené nebolo, keďže tento de facto iba fyzicky podpísal vopred pripravené dokumenty, o ktorých obsahu však nemal žiadnu bližšiu vedomosť. Dôležitou skutkovou okolnosťou je aj poznatok, že predmetné potvrdenie o príjme zo spoločnosti XXXXX. zo dňa 09.02.2011 zabezpečil a následne spoločnosti XXXXX predložil obvinený XXXXX. Teda zo žiadneho vykonaného dôkazu nevyplynul poznatok, že by o tomto sfalšovanom potvrdení mal obvinený XXXXX vedomosť. Taktiež je nevyhnutné zdôrazniť, že predmetné vozidlo od počiatku užíval výlučne obvinený XXXXX a na obvineného XXXXX bolo evidované len formálne (papierovo). To znamená, že obvinený XXXXX sa na stíhanom skutku priamo (ale ani nepriamo) v žiadnej vedomej forme v jeho protiprávnej rovine nepodieľal.     
V súlade so zásadou upravenou v ust. § 2 ods. 12 Tr. por. som preto dospel k záveru, že vo vzťahu k obvinenému XXXXX existuje dostatočne odôvodnený záver na postup podľa § 215 ods. 1 písm. c) Tr. por., keďže u tohto absentuje naplnenie zákonných znakov zločinu podľa § 222 ods. 1, ods. 3 Tr. zák.  

Na strane druhej je však nevyhnutné zdôrazniť, že u obv. XXXXX vyššie uvedené právne úvahy neplatia, nakoľko u tohto naďalej existuje dostatočne odôvodnený záver, že práve on spáchal stíhaný trestný čin a pri jeho spáchaní zneužil dôveru obv. XXXXX. Obaja obvinení uviedli, že sa poznajú dlhé roky (30 rokov), a preto nie je prekvapujúce, že obv. XXXXX v otázke prevodu vozidla obv. XXXXXi dôveroval, keďže de facto išlo o výkon jeho podnikateľskej činnosti. Určitý motivačný faktor v posudzovanom prípade u obv. XXXXX zohrala aj finančná odmena vo výške 240 eur (250 eur), ktorú mal za službu pre obv. XXXXX obdržať. 

Odhliadnuc od vyššie rozvinutých úvah je pri obv. XXXXX dôvodné poukázať aj na teóriu trestného práva hmotného, vzťahujúcu sa na inštitút nepriameho páchateľstva (teória použitia tzv. živého nástroja). Z povahy veci je totiž zrejmé, že obv. XXXXX pri predmetnom skutku konal pod vplyvom omylu (konal v skutkovom omyle), ktorý u neho vyvolal a následne využil obvinený XXXXX. To znamená, že u obv. XXXXX nemožno hovoriť v žiadnej rovine o jeho zavinení vo forme úmyslu vo vzťahu k posudzovanému trestnému činu. 

Vzhľadom na posledne uvedenú skutočnosť, teda že v konaní XXXXX absentuje naplnenie všetkých zákonných znakov trestného činu, bolo potrebné rozhodnúť v merite veci tak, ako je to uvedené vo výrokovej časti tohto uznesenia. 

S poukazom na vyššie uvedené skutočnosti, som preto rozhodol tak, ako je uvedené vo výrokovej časti tohto rozhodnutia. 

Poučenie:
Proti tomuto uzneseniu je prípustná sťažnosť, ktorú možno podať u prokurátora okresnej prokuratúry do troch dní od oznámenia uznesenia. Sťažnosť má odkladný účinok.

JUDr. Ondrej Repa
prokurátor