Okresná prokuratúra Brezno 
Boženy Němcovej 3, 977 31 Brezno 	

Sp. zn. : 1 Pv 40/15/6603	Brezno, 26.3.2015
EEČ : 2-46-24-2015

U Z N E S E N I E

Trestná vec:	obvinený XXXXX 
Prečin:	Výtržníctvo podľa § 364 odsek 1 písmeno a Trestného zákona číslo 300/2005 Zbierky zákonov v znení zákona číslo 1/2014 Zbierky zákonov

Rozhodol: 	prokurátor Okresnej prokuratúry Brezno
Podľa § 214 odsek 1 Trestného poriadku postupujem vec trestného stíhania obvineného:
1.	XXXXX
	dátum narodenia: XXXXX
	miesto narodenia: XXXXX
	trvalé bydlisko: XXXXX
Okresnému úradu XXXXX, oddeleniu všeobecnej vnútornej správy

dňa 19.11.2014 v čase približne o 19.15 hod. v Brezne, na ulici ČSA, pred panelovým domom s popisným číslom 44, fyzicky napadol mal. XXXXX, nar. XXXXX a to tak, že potom ako ho po predchádzajúcom naháňaní dohonil, podkopol mu nohy, následkom čoho spadol menovaný na trávu, kde ho následne obvinený udrel päsťou do oblasti tváre a pevne ho chytil za jeho pravú ruku, ktorú mu vykrútil do hora, čím obvinený svojim konaním spôsobil poškodenému mal. XXXXX, nar. XXXXX v Brezne, trvale bytom XXXXX - XXXXX toho času bytom XXXXX, XXXXX ľahké zranenia a to pohmoždenie v oblasti tváre, v oblasti pravého pleca a pohmoždenie mäkkých tkanív krku, ktoré si vyžiadali lekárske ošetrenie s dobou liečenia do 7 dní, bez práceneschopnosti a bez obmedzenia v obvyklom spôsobe života,

pretože výsledky vyšetrovania preukazujú, že nejde o trestný čin, ale ide o skutok, ktorý by mohol byť priestupkom
Odôvodnenie:
	Uznesením povereného príslušníka OO PZ XXXXX, ČVS: ORP-8XXXXX zo dňa 21.01.2015 bolo podľa § 199 ods. 1 Tr. por. začaté trestné stíhanie a súčasne podľa § 206 ods. 1 Tr. por. vznesené obvinenie XXXXX, nar. XXXXX pre prečin výtržníctva podľa § 364 ods. 1 písm. a) Tr. zák., ktorého sa mal menovaný dopustiť na tom skutkovom základe ako je uvedené vo výrokovej časti predmetného uznesenia. 

	Po skončení skráteného vyšetrovania bol zo strany povereného príslušníka OO PZ XXXXX dňa 23.03.2015 na tunajšiu prokuratúru predložený konečný návrh na podanie obžaloby spolu s na vec sa vzťahujúcim vyšetrovacím spisom. Komplexným preskúmaním všetkých doposiaľ k veci zabezpečených dôkazov a z nich vyplývajúcich rozhodných skutočností, ich následnou právnou analýzou a ich vyhodnotením jednotlivo ako aj v súhrne som dospel k záveru, že konanie obvineného nie je možné vzhľadom k jeho malej závažnosti považovať za trestné, na druhej strane takéto konanie celkom zrejme vykazuje znaky priestupku podľa § 49 ods. 1 písm. d)zák. č. 372/1990 Zb. o priestupkoch. 

	Mám za to, že ďalšie posudzovanie skutku, ktorý je predmetom trestného konania ako trestného činu, by bolo vzhľadom k okolnostiam za akých bol čin spáchaný a spôsobu jeho vykonania ako aj vzhľadom k osobe páchateľa neprimerane prísne. 

	Podľa § 10 ods. 2 Tr. por. nejde o prečin, ak vzhľadom na spôsob vykonania činu a jeho následky, okolnosti, za ktorých bol čin spáchaný, mieru zavinenia a pohnútku páchateľa je jeho závažnosť nepatrná.

	V prvom rade poukazujem na skutočnosť, že pokiaľ mal poverený príslušník PZ po začatí skráteného vyšetrovania za to, že konanie obvineného XXXXX vykazuje znaky skutkovej podstaty výtržníctva podľa § 364 Tr. zák, mal prinajmenšom pred záverečným preštudovaním spisu skutok správne právne kvalifikovať ako prečin výtržníctva podľa § 364 ods. 1 písm. a), ods. 2 písm. d) Tr. zák., nakoľko obvinený sa konania dopustil na chránenej osobe, to znamená v danom prípade na dieťati (osoba mladšia ako 18 rokov). Aj napriek tomuto pochybeniu povereného príslušníka nie je potrebné v ďalšom konaní pristúpiť k zmene právnej kvalifikácii, nakoľko ďalej bude konanie obvineného posudzované ako priestupok podľa § 49 ods. 1 písm. d) zák. č. 372/1990 Zb. o priestupkoch. 

	Vo vzťahu k následkom, teda drobným poraneniam, ktoré poškodený XXXXX konaním obvineného utrpel, uvádzam len toľko, že aj v prípade 100 % istoty, že tieto boli spôsobené priamym mechanickým násilím zo strany obvineného (teda tak ako to tvrdí poškodený a jeho kamaráti), tieto nie sú závažného charakteru, pričom objektívne sa prejavovali len spontánnou bolestivosťou po dobu asi jedného dňa, bez potreby práceneschopnosti, či bez výraznejšieho obmedzenia v obvyklom spôsobe života, tak ako to vyplýva zo záverov znalca z odvetvia chirurgie v znaleckom posudku k č. 9/2005. Z trestno právneho hľadiska sa teda jedná o následky nepatrné. Čo je však dôležité, znalec zároveň konštatoval, že zranenia poškodeného boli spôsobené násilím malej intenzity, to znamená, že aj v prípade, že by všetky popísané zranenia spôsobil svojim priamym konaním obvinený, charakter týchto poranení nenasvedčuje agresívnemu útoku obvineného na osobu poškodeného, resp. nenasvedčuje jeho úmyslu bezdôvodne fyzicky napadnúť poškodeného, ale z jeho konania je skôr zrejmá primárna snaha o zadržanie poškodeného. V danom prípade mám za to, že obvinený nemal v úmysle ublížiť poškodenému na zdraví, či fyzicky napádať jeho osobu , ale jeho konanie skôr nasvedčuje pravdivosti výpovede obvineného v tom smere, že si chcel skutočne vydiskutovať určité skutočnosti týkajúce sa predchádzajúceho konania a správania sa poškodených a jeho kamarátov, ktorých sa snažil zastaviť potom ako začali utekať. Naviac je zrejmé, že obvinený a poškodený sa do predmetného incidentu vzájomne nepoznali, teda možno vylúčiť iný motív konania obvineného ako ten, ktorý opisuje vo svojej výpovedi. Na druhej strane nie je vylúčené, že obvinený si poškodeného a jeho kamarátov mohol pomýliť aj s inými osobami, ktoré sa v blízkosti obydlia obvineného dopúšťali určitého protispoločenského, či dokonca protiprávneho konania, čo je však dôležité z objasnených skutočností týkajúcich sa predmetného incidentu ako aj skutočností, ktoré mu predchádzali, nevyplýva priamy úmysel obvineného napadnúť iného, aj keď napokon k určitým prejavom fyzického násilia zo strany obvineného došlo. Na druhej strane poukazujem aj na tú skutočnosť, že ani znalec jednoznačne a s istotou nekonštatoval, že k pohmoždeniam v oblasti tváre a mäkkých tkanív na krku poškodeného došlo výlučne inzultáciou inej osoby, naopak za veľmi pravdepodobnú znalec označil aj možnosť, že k pohmoždeniam mohlo dôjsť aj po páde tvárou na zem, čo by vysvetľovalo aj podvrtnutie mäkkých častí krku - kývačov. Hoci ani v tomto prípade nie je možné vylúčiť možnosť, že poškodený spadol na zem práve po podkopnutí zo strany obvineného (naviac takýto mechanizmus vzniku poranení opisujú aj svedkovia incidentu), aj v takom prípade je však zrejmé, že tieto poranenia nespôsobil obvinený poškodenému úmyselne, ale vznikli v dôsledku neúmyselného konania obvineného, ktorý sa snažil poškodeného zastaviť. Pravdivosti výpovedí poškodeného a jeho dvoch kamarátov vo vzťahu k priebehu skutku a najmä vo vzťahu k mechanizmu vzniku utrpených zranení teda zo 100 % istotou nenasvedčujú ani závery znaleckého posudku. Na základe výsledkov znaleckého skúmania je možné s istotou konštatovať a potvrdiť len úmyselné konanie obvineného spočívajúce len vo vykrútení ruky poškodeného, pričom aj tento spôsob útoku nasvedčuje skôr jeho snahe tzv. spacifikovať osobu a nie ju fyzicky napádať. Mám tak za to, že v danom prípade je aj miera zavinenia obvineného do značnej miery otázna a pohnútka jeho konania nezodpovedá pohnútke páchateľa trestného činu. Rovnako tak mám za to, že okrem nepatrných následkov závažnosť konania obvineného znižujú najmä okolnosti, za ktorých bol čin spáchaný. Mám tým na mysli najmä už vyššie spomínanú skutočnosť, že obvinený konal v presvedčení, že prenasleduje určité protispoločenské živly, aj keď tomu tak v skutočnosti byť nemuselo, resp. pripúšťam aj možnosť, že obvinený konal nepremyslene a neprimerane.  Napriek skutočnosti, že takéto konanie obvieného bez ohľadu na jeho motív a pohnútku zákon nedovoľuje a nepripúšťa, aj vzhľadom k doterajšej bezúhonosti jeho osoby je možné jeho konanie posudzovať len ako priestupok. 
	
	Hoci v danom prípade existujú určité pochybnosti o priebehu celého skutku najmä vo vzťahu k skutočnému rozsahu útoku obvineného na osobu poškodeného, mám za to, že ani konanie obvineného, ústálené vúlučne na základe výpovedí poškodeného a jeho kamarátov nie je možné vzhľadom k jeho nepatrnej závažnosti a osobe obvineného kvalifikovať ako prečin výtržníctva podľa § 364 ods. 1 písm. a) Tr. zák.

	Po vyhodnotení všetkých vyššie uvedených skutočností mám však za to, že posúdenie konania obvineného ako trestný čin by bolo neprimerane prísne a vzhľadom k nepatrnej závažnosti takého konania aj v rozpore s ustanovením ust. § 10 ods. 2 Tr. zák.

Poučenie:
Proti tomuto uzneseniu je prípustná sťažnosť, ktorú možno podať u prokurátora okresnej prokuratúry do troch dní od oznámenia uznesenia. Sťažnosť má odkladný účinok. (§ 185 a nasl. Tr. por.)

JUDr. Juraj Kaniansky
prokurátor