Okresná prokuratúra Košice II 
Mojmírova 5, 040 46 Košice 1 	

Sp. zn. : 4 Pv 37/14/8803	Košice II, 7.5.2015
EEČ : 2-64-165-2015

U Z N E S E N I E

Trestná vec:	obvinený XXXXX 
Trestný čin:	podvod podľa § 250 odsek 1, odsek 4 Trestného zákona číslo 140/1961 Zbierky zákonov v znení zákona číslo 129/1998 Zbierky zákonov

Rozhodol: 	prokurátor Okresnej prokuratúry Košice II
Podľa § 215 odsek 1 písmeno b Trestného poriadku zastavujem trestné stíhanie obvineného:
1.	XXXXX
	dátum narodenia: XXXXX
	miesto narodenia: XXXXX
	trvalé bydlisko: XXXXX
	povolanie: SZČO
V trestnej veci vedenej proti obvinenému XXXXX, nar. XXXXX, trestne stíhanému pre trestný čin podvodu podľa § 250 ods. 1, ods. 4 Trestného zákona účinného  v čase spáchania skutku ktorého sa mal dopustiť tak, že:

-	dňa 28.09.1993 ako konateľ spoločnosti  XXXXX so sídlom na ul. XXXXX v XXXXX uzatvoril so SXXXXX úverovú zmluvu č. XXXXX, na základe čoho mu bol poskytnutý úver vo výške 5.600.000,-Sk (185.885,95 €), a to na nákup zahraničných vozidiel a ich následné leasingovanie, pričom uvedenú sumu na uvedený podnikateľský zámer nepoužil, dohodnuté splátky neuhradil a ani predmetnú sumu nevrátil, ale použil pre svoju potrebu, čím XXXXX spôsobil škodu vo výške 5.600.000,-Sk (185.885,95 €), 

lebo  tento skutok nie je trestným činom a nie je dôvod na postúpenie veci

Odôvodnenie:
Uznesením vyšetrovateľa Okresného úradu vyšetrovania PZ XXXXX, sp. zn. XXXXX zo dňa  16.06.2000 bolo podľa § 163 ods. 1, ods. 4 Trestného poriadku  vznesené obvinenie XXXXX pre trestný čin podvodu podľa §  250 ods. 1, ods. 4 Trestného zákona  účinného v čase spáchania skutku na skutkovom základe, ako je to uvedené vo výrokovej časti tohto uznesenia.

Preskúmaním spisového materiálu Okresného riaditeľstva PZ XXXXX, odboru kriminálnej polície,  sp. zn. XXXXX som zistil, že návrh vyšetrovateľa na zastavenie trestného stíhanie je dôvodný. Obvinený XXXXX  vo svojej výpovedi  zo dňa 04.04.2014 uviedol, že v inkriminovanom čase bol spoločníkom a konateľom spoločnosti XXXXX, XXXXX. Spoločnosť sa zaoberala exportom a importom motorových vozidiel. V roku 1994 ukončil činnosť ako spoločník a konateľ tejto spoločnosti, spoločnosť na nikoho nepreviedol  a nevedel sa vyjadriť, či spoločnosť fungovala ďalej. V roku 1993, požiadal XXXXX XXXXX o úver na kúpu motorových vozidiel. Za poskytnutý úver riadne nakúpil motorové vozidlá rôznych značiek, boli to ojazdené motorové vozidlá, ktorá kúpil od osôb na Slovensku a vo Švajčiarsku, mená ľudí si už nepamätá. Technické preukazy týchto vozidiel boli riadne opečiatkované Slovenskou sporiteľňou, pretože na tieto vozidlá mala XXXXX záložné právo. Všetky kúpené vozidlá fyzicky  odniesol ukázať zástupcovi XXXXX Tieto autá boli určené na ďalšie leasingovanie. Finančné prostriedky, ktoré mu boli vyplatené v rámci úveru boli použité všetky na kúpu áut. 

Koncom roka 1993 svojmu otcovi vystavil plnú moc na zastupovanie vo firme XXXXX O splácanie úveru sa staral jeho otec, úver sa splácal z účtu, nevedel však uviesť, či účet bol otvorený v XXXXX alebo niekde inde. Nevedel sa vyjadriť, prečo jeho otec nesplácal úver XXXXX od roku 1995 bol v Amerike, avšak nikto z rodiny mu nespomínal, že by boli nejaké problémy týkajúce sa spoločnosti XXXXX. O tom, že úver nebol splácaný sa dozvedel až v januári 2013, keď sa vrátil z Ameriky. So svojim otcom nebol v kontakte od roku 1995 a jeho otec v roku 2003 zomrel. XXXXX. XXXXX, zástupca XXXXX vo svojej výpovedi uviedla, že v súvislosti s úverom obvineného banka nevedie žiadnu dokumentáciu, pretože sa jedná o starý úverový spis, ktorý bol ako pohľadávka postúpený v roku 1999 do XXXXX z dôvodu nesplácania úveru. 

Svedok - poškodený XXXXX, zástupca SXXXXX vo svojej výpovedi uviedol, že na základe zmluvy o postúpení pohľadávok zo dňa 22.12.1999 bola pohľadávka voči obvinenému  -dlžníkovi v celkovej sume 13.733.457,40 Sk postúpená zo XXXXX na XXXXX Od obvineného doposiaľ nebola vymožená ani len časť pohľadávky.  Pôvodný veriteľ XXXXX dňa 26.09.1994 podala žalobu na Krajský súd v Košiciach o zaplatenie sumy 6.013.990,50 Sk a Krajský súd žalobe vyhovel. XXXXX. dňa 14.10.1999 podala na Krajský súd v Košiciach  návrh na vyhlásenie konkurzu na majetok obvineného, ale tento bol zamietnutý dňa 28.05.2003 pre nedostatok majetku dlžníka. Obvinený uhradil 450.000,-Sk ešte pôvodnému veriteľovi, XXXXX neuhradil žiadnu sumu. 

	Svedkyňa XXXXX, sestra obvineného vo svojej výpovedi sa nevedela bližšie vyjadriť k úverovej zmluve na sumu 5.600.000,-Sk, ktoré mal jej brat XXXXX použiť na nákup motorových vozidiel. 

Z úmrtného listu na č.l. 99 vyšetrovacieho spisu   je zrejmé, že otec obvineného XXXXX dňa 28.5.2004 zomrel. 

Objektom trestného činu podvodu je cudzí majetok bez ohľadu na druh a formu vlastníctva.

Obohatením sa rozumie neoprávnené rozmnoženie majetku páchateľa alebo niekoho iného buď jeho rozšírením alebo ušetrením nákladov, ktoré by inak boli z majetku páchateľa alebo iného vynaložené. Obohatenie sa nemusí zhodovať so škodou. 

Podvodné konanie t.j. uvedenie niekoho do omylu alebo využitie omylu, môže smerovať  nielen voči poškodenému, ale aj voči inej osobe.  Omyl je rozpor medzi predstavou a skutočnosťou. Omyl sa môže týkať aj skutočnosti, ktorá ešte len nastane, páchateľ však musí o omyle iného vedieť už v čase, keď dochádza k jeho obohateniu.

Uvedenie do omylu je konanie, ktorým páchateľ predstiera okolnosti, ktoré nie sú v súlade so skutočným stavom  veci. Môže ísť o konanie, opomenutie, aj konkludentné konanie Uvedenie do omylu môže byť ľsťou, ale môže ísť aj o nepravdivú informáciu.

Som toho názoru, že dôkazmi produkovanými v prípravnom konaní nebolo jednoznačne  preukázané, aby sa obvinený  XXXXX dopustil trestného činu podvodu podľa § 250 ods. 1, ods. 4 Trestného zákona účinného v čase spáchania skutku tak po objektívnej, ako aj po subjektívnej stránke, pretože nebolo preukázané, aby v čase uzavretia úverovej zmluvy so XXXXX XXXXX konal v úmysle získané finančné prostriedky buď vôbec nevrátiť alebo ich nevrátiť v dohodnutej lehote resp. konal aspoň s vedomím, že peniaze získané úverovom v dohodnutej lehote nebude môcť vrátiť. Je preukázané, že obvinený XXXXX uzavrel dňa 28.09.1993 úverovú zmluvu so XXXXX na sumu 5.600.000,-Sk, z toho  uhradil sumu 450.000,-Sk, ostatnú sumu aj s úrokmi doposiaľ nevrátil.

Trestné konanie nemôže byť prostriedkom na zabezpečenie uplatňovania nárokov zo záväzkovo-právnych vzťahov, nakoľko takýto postup je zabezpečovaný a garantovaný štátnym donútením vo sfére štátnych orgánov, súdov a exekučných úradov.

Podľa § 2 ods. 10 Trestného poriadku orgány činné v trestnom konaní postupujú tak, aby bol zistený skutkový stav veci, o ktorom nie sú dôvodné pochybnosti, a to v rozsahu nevyhnutnom na ich rozhodnutie. Dôkazy obstarávajú z úradnej povinnosti. Právo obstarať dôkazy majú aj strany. Orgány činné v trestnom konaní s rovnakou starostlivosťou objasňujú okolnosti svedčiace proti obvinenému, ako aj okolnosti, ktoré svedčia v jeho prospech a v oboch smeroch vykonávajú dôkazy tak, aby umožnili súdu spravodlivé rozhodnutie.

Podľa § 2 ods. 12 Trestného poriadku orgány činné v trestnom konaní  a súd hodnotia dôkazy zistené zákonným spôsobom podľa svojho vnútorného presvedčenia založeného na starostlivom uvážení  všetkých okolností prípadu jednotlivo a v ich súhrne nezávisle od toho, či ich obstaral súd, orgány činné v trestnom konaní alebo niektoré zo strán.

Neschopnosť dodržať zmluvný záväzok nie je samo osebe trestnoprávne významnou skutočnosťou bez naplnenia formálno-právnych zákonných znakov trestného činu.

V danej veci sa nejedná ani o iný trestný čin a nejde ani o priestupok.

Vzhľadom  na absenciu subjektívnej stránky konania obvineného XXXXX bolo potrebné jeho trestné stíhanie pre  trestný  čin  podvodu  podľa § 250  ods. 1, ods. 4  Trestného  zákona  účinného v čase spáchania skutku zastaviť podľa § 215 ods. 1 písm. b/ Trestného zákona.

Poučenie:
Proti tomuto uzneseniu je prípustná sťažnosť, ktorú možno podať u prokurátora okresnej prokuratúry do troch dní od oznámenia uznesenia. Sťažnosť má odkladný účinok.

JUDr. Igor Tokár
prokurátor