Okresná prokuratúra Košice II 
Mojmírova 5, 040 46 Košice 1 	

Sp. zn. : 4 Pv 813/12/8803	Košice II, 30.4.2015
EEČ : 2-64-131-2015

U Z N E S E N I E

Trestná vec:	obvinený XXXXX 
Trestný čin:	

Rozhodol: 	prokurátor Okresnej prokuratúry Košice II
Podľa § 215 odsek 1 písmeno b Trestného poriadku zastavujem trestné stíhanie obvineného:
1.	XXXXX
	dátum narodenia: XXXXX
	miesto narodenia: XXXXX
	trvalé bydlisko: XXXXX
V trestnej veci vedenej proti obv. XXXXX za trestný čin sprenevery podľa § 248 ods. 1, ods. 2 Trestného zákona účinného v čase spáchania skutku, ktorého sa mal dopustiť na tom skutkovom základe, že dňa 23.1.2002 v budove miestneho úradu mestskej časti XXXXX - Západ na ul. Trieda SNP č. 39 v Košiciach na základe zmluvy o pôžičke prevzal od pošk. XXXXX sumu vo výške 270.000.-Sk /8.962,36.-€/ za účelom úhrady dlhu za nájomné na byte nachádzajúcom sa na ul. Postupimskej č. 31 v Košiciach, ktorý mal odkúpiť pošk. XXXXX, pričom dĺžne nájomné neuhradil a peniaze nevrátil, čím tak pre pošk. XXXXX spôsobil škodu vo výške 270.000.-Sk /8.962,36.-€/

lebo  tento skutok nie je trestným činom a nie je dôvod na postúpenie veci

Odôvodnenie:
Uznesením policajného orgánu OSV ÚJaKP OR PZ XXXXX - Západ sp. zn. ORP-5605/2-OSV-K2-2004 zo dňa 20.11.2004 bolo podľa § 160 ods. 1 Trestného poriadku začaté trestné stíhanie a súčasne podľa § 163 ods. 1 Trestného poriadku vznesené obvinenie XXXXX za trestný čin sprenevery podľa § 248 ods. 1, ods. 2 Trestného zákona pre skutok, ktorý mal spáchať tak ako je to uvedené vo výrokovej časti tohto uznesenia.

Uznesením policajného orgánu OSV ÚJaKP OR PZ XXXXX - Západ sp. zn. ORP-5605/2-OSV-K2-2004 zo dňa 24.6.2005 bolo podľa § 173 ods. 1 písm. a) Trestného poriadku trestné stíhanie prerušené z dôvodu neprítomnosti obvineného, ktorý sa nachádzal na neznámom mieste a na obvineného bolo sudkyňou OS XXXXX II pod sp. zn. 5Tpp 255/2005 vydaný príkaz na zatknutie.

Uznesením povereného príslušníka OR PZ OO PZ XXXXX - Západ sp. zn. ORP-4708/ZA-KE-2012 zo dňa 3.12.2012 bolo podľa § 228 ods. 5 Trestného poriadku v trestnom stíhaní obvineného pokračované, nakoľko sa podarilo zistiť pobyt obvineného na známej adrese v Írskej republike a zároveň bola spracovaná žiadosť o poskytnutie právnej pomoci za účelom výsluchu obvineného. 

	V rámci vyšetrovania boli vo veci vypočutí obvinený XXXXX a poškodený XXXXX a taktiež boli zabezpečené listinné dôkazy nevyhnutné pre objasnenie skutkového stavu veci.

	XXXXX uviedol, že je pravdou, že si od pošk. XXXXX požičal peniaze na základe zmluvy o pôžičke a taktiež, že sa zaviazal tieto peniaze vrátiť. Peniaze mali súžiť na vyplatenie dlhov za nájomné na byte, ktorý mal od neho poškodený odkúpiť. Na základe uvedeného spoločne uzavreli aj zmluvu o budúcej kúpnej zmluve s tým, že poskytnutá pôžička sa potom odráta od kúpnej ceny bytu. Následne priamo s riaditeľom BPMK jednal o vyplatení dlhu a odkúpení bytu, pričom peniaze odovzdal priamo riaditeľovi BPMK na základe dôvery, ktorá medzi nimi bola. Riaditeľa BPMK onedlho odvolali z funkcie a byt pridelili nejakej rodine ako sociálny byt. Neskôr si bol overiť, či dlh na nájomnom bol zaplatený, na čo mu pracovníčka BPMK odpovedala, že dlh je vyplatený a že pán riaditeľ dal peniaze do pokladne. Keďže v podstate prišiel o byt, ktorý chcel predať a p. XXXXX bol dlžný peniaze, skontaktoval sa s ním a prisľúbil mu, že požičané peniaze mu vráti. Nejaké peniaze mu aj vrátil, avšak sa už nepamätá koľko, nakoľko uplynulo už desať rokov. Obvinený ďalej uviedol, že v roku 2002 kedy si požičal od poškodeného peniaze pracoval ako riaditeľ spoločnosti z dostatočným príjmom a peniaze si požičiavať nemusel. V roku 2003 však prišiel z organizačných dôvodov o prácu a zostal nezamestnaný, preto nemal možnosť poškodenému peniaze vrátiť. Keďže zostal nezamestnaný a firme, ktorú založil sa nedarilo dňa 1.3.2005 odišiel hľadať prácu do Írska, kde pôvodne chcel zostať tri mesiace, zarobiť peniaze a vrátiť sa späť na Slovensko. Poukazuje na skutočnosť, že nikdy nemal úmysel peniaze nevrátiť.    

	Poškodený XXXXX vo svojej výpovedi potvrdil skutočnosti uvádzané obvineným ohľadom požičania peňazí (uzavretie zmluvy o pôžičke, prevzatie sumy 270.000.-SK, uzavretie zmluvy o budúcej kúpnej zmluve), pričom uviedol, že na BPMK zistil, že za uvedený byt spomínaný nedoplatok na nájomnom nebol uhradený. Zároveň uviedol, že obvinený mu v roku 2002 vrátil sumu 100.000.-Sk a v mesiacoch december 2003, január 2004 a február 2004 mu vrátil sumu 30.000.-Sk a ďalších 30.000.-Sk mu vrátil v troch splátkach. Z uvedeného je zrejmé, že obv. XXXXX mu doposiaľ vrátil sumu 160.000.-Sk a teda mu ešte dlhuje sumu vo výške 110.000.-Sk + 50.000.-Sk ako zmluvnú pokutu, ktorá je uvedená v zmluve o budúcej kúpnej zmluve. V písomnom trestnom oznámení, v jeho závere poškodený uvádza, že má podozrenie, že XXXXX svojim konaním naplnil skutkové znaky trestného činu sprenevery podľa § 248 ods. 1 Trestného zákona.

Zo zmluvy o pôžičke nachádzajúcej sa vo vyšetrovacom spise na č.l. 44 je zrejmé, že obvinený dňa 23.1.2002 prevzal od poškodeného sumu 270.000.-Sk za účelom úhrady nedoplatku na 2-izbovom byte na ul. Postupimskej č. 2 v Košiciach. Vo vyšetrovacom spise sa taktiež nachádza písomné uznanie dlhu, ktorým sa obvinený zaviazal poškodenému uhradiť celú dlžnú čiastku.

Pre naplnenie skutkovej podstaty ktoréhokoľvek trestného činu uvedeného v osobitnej časti Trestného zákona je nevyhnutné, aby boli naplnené nie len obligatórne znaky trestného činu, ale aj jeho fakultatívne znaky v prípade, ak ich skutková podstata toho ktorého trestného činu predpokladá, pričom absencia ktoréhokoľvek z nich nezakladá trestno-právnu zodpovednosť páchateľa skutku.

Je potrebné uviesť, že v zmysle platnej právnej úpravy trestno-právne posudzovanie podvodných konaní v súvislosti s uzatváraním zmlúv o pôžičke je významným v prvom rade to, že požičané finančné prostriedky prechádzajú do vlastníctva dlžníka a ten ich môže použiť na akýkoľvek účel (môže s nimi voľne nakladať). Ak teda dlžník vyláka od veriteľa pôžičku s tým, že ju chce na konkrétny účel (napr. splatenie dlhu) a ten mu ju poskytne len pod podmienkou, že ju použije na dohodnutý účel, nepôjde o trestný čin (podvodu, sprenevery), ak tak dlžník neurobí a požičané finančné prostriedky použije na iný než dohodnutý účel. Dohodnutý účel pôžičky nie je znakom zmluvy o pôžičke a preto len nerešpektovanie priania alebo podmienky veriteľa na konkrétne použitie pôžičky dlžníkom nie je trestným činom a nespôsobuje ani neplatnosť zmluvy o pôžičke v zmysle ustanovení civilného práva. 

Ak poškodený poskytol obvinenému finančné prostriedky na základe zmluvy o pôžičke, je vylúčené, aby sa obvinený dopustil trestného činu sprenevery, pretože požičaná finančná suma nemá povahu veci, ktorá by bola obvinenému zverená. Nie je pritom rozhodujúce, či bol alebo nebol dodržaný účel pôžičky, pokiaľ bol dohodnutý. Pri zmluve o pôžičke je vylúčené spáchanie trestného činu sprenevery, mohlo by však ísť o trestný čin podvodu, avšak nie preto, že dlžníkom nebol dodržaný dohodnutý účel pôžičky, ale za predpokladu, že bude preukázané, že dlžník mal už v čase uzatvárania zmluvy o pôžičke úmysel vôbec neplniť zmluvne dohodnuté podmienky, t.j. ak by mal úmysel pôžičku vôbec nevrátiť. 

Z vykonaného dokazovania je však zrejmé, že v danom konkrétnom prípade absentuje subjektívna stránka skutkovej podstaty trestného činu podvodu, nakoľko nebolo preukázané, že obvinený už v čase uzatvárania zmluvy o pôžičke mal úmysel požičané peniaze nevrátiť. Z výpovede obvineného je zrejmé, že v čase uzavretia zmluvy o pôžičke pracoval ako riaditeľ spoločnosti z dostatočným príjmom a peniaze si požičiavať nemusel. Následne v roku 2003 však prišiel z organizačných dôvodov o prácu a zostal nezamestnaný, preto nemal možnosť poškodenému peniaze vrátiť. Taktiež je potrebné poukázať aj na skutočnosť, že obvinený, pokiaľ mu to jeho finančná situácia dovolila, poškodenému väčšiu časť požičaných finančných prostriedkov vrátil (sumu 160.000.-Sk), čo vylučuje jeho úmysel požičané peniaze nevrátiť. Samotná neschopnosť dodržať zmluvný záväzok z dôvodu platobnej neschopnosti nie je samo osebe trestno-právne významnou skutočnosťou, bez naplnenia formálno-právnych zákonných znakov skutkovej podstaty trestného činu.
   
Nesplnenie povinnosti dlžníkom vyplývajúcej z existujúceho záväzkového právneho vzťahu v žiadnom prípade nezakladá trestno-právnu zodpovednosť dlžníka, nakoľko v takomto prípade je veriteľ oprávnený domáhať sa svojich práv a z toho plynúcich nárokov na náhradu škody v konaní vo veciach občiansko-právnych na príslušnom civilnom súde.

Trestné konanie nemôže byť prostriedkom na zabezpečenie uplatňovania nárokov zo záväzkových právnych vzťahov, nakoľko takýto postup je zabezpečovaný a garantovaný štátnym donútením v sfére štátnych orgánov, súdov a exekučných úradov. 

Úlohou orgánov činných v trestnom konaní nie je viesť dokazovanie na vyriešenie občiansko-právnej zodpovednosti domnelých, či opodstatnených nárokov a nahrádzať iniciatívu subjektov pri uplatňovaní ich nárokov v občiansko-právnom konaní a je neprípustné, aby prostriedky trestného konania boli zneužívané ako prostriedok nátlaku na protistranu v občiansko-právnom vzťahu, za podmienok absencie Trestným zákonom a Trestným poriadkom vyžadovaných relevantných skutočností. 	

Na základe vyššie uvedených skutočností zhodnotiac vykonané dôkazy a všetky okolnosti prípadu jednotlivo i v ich súhrne podľa § 2 ods. 12 Trestného poriadku som dospel k záveru, že  obvinený XXXXX svojim konaním tak po objektívnej ako i subjektívnej stránke nenaplnil všetky pojmové znaky skutkovej podstaty trestného činu sprenevery podľa § 248 ods. 1, ods. 2 Trestného zákona účinného v čase spáchania skutku a ani iného trestného činu uvedeného v osobitnej časti Trestného zákona.
	
 S poukazom na všetky uvedené skutočnosti, keďže predmetný skutok nie je trestným činom a nie je dôvod na postúpenie veci, bolo potrebné rozhodnúť v zmysle výrokovej časti tohto uznesenia a trestné stíhanie proti obvinenému XXXXX podľa § 215 ods. 1 písm. b) Trestného poriadku zastaviť.

Týmto rozhodnutím nie sú dotknuté práva poškodeného na náhradu škody, ktoré si môže uplatniť v konaní vo veciach občiansko-právnych na príslušnom civilnom súde.

Poučenie:
Proti tomuto uzneseniu je prípustná sťažnosť, ktorú možno podať u prokurátora okresnej prokuratúry do troch dní od oznámenia uznesenia. Sťažnosť má odkladný účinok.

Mgr. Miloš Svat
prokurátor