Okresná prokuratúra Žilina 
Moyzesova 20, 011 56 Žilina 1

Sp. zn. : 2 Pv 789/14/5511	Žilina, 3.6.2015
EEČ : 2-43-2845-2015

U Z N E S E N I E

Trestná vec:	obvinený XXXXX 
Zločin:	Obmedzovanie osobnej slobody podľa § 183 odsek 1, odsek 2 písmeno a, písmeno d Trestného zákona číslo 300/2005 Zbierky zákonov v znení zákona číslo 1/2014 Zbierky zákonov

Rozhodol: 	prokurátorka Okresnej prokuratúry Žilina
Podľa § 214 odsek 1 Trestného poriadku postupujem vec trestného stíhania obvineného:
1.	XXXXX
	dátum narodenia: XXXXX
	miesto narodenia: XXXXX
	trvalé bydlisko: XXXXX
Okresnému úradu, odboru všeobecnej vnútornej správy v XXXXX 

dňa 02.09.2014 v presne nezistených poobedňajších hodinách na parkovisku pred záhradníctvom XXXXX v obci XXXXXXXXXX, v čase, keď jeho kamarátka XXXXX chcela vystúpiť z osobného motorového vozidla                zn. XXXXX, evidenčné číslo XXXXX patriaceho XXXXX, s ktorým sa spoločne doviezli pred záhradníctvo, XXXXX XXXXX najmenej štyrikrát vtiahol za ruku a jedenkrát za tašku naspäť do vozidla, hoci mu opakovane hovorila, že chce z vozidla vystúpiť, raz jej aj rukou chytil ústa, pričom asi po                     15 minútach sa jej podarilo XXXXX prehovoriť, aby ju z vozidla pustil preč,  následne odišla na autobusovú zastávku XXXXX - rázcestie, kde za ňou prišiel a začal ju opätovne ťahať späť do vozidla, následne do vozidla XXXXX nasadla dobrovoľne a spoločne odišli do obce XXXXX na kofolu,

	pretože výsledky vyšetrovania preukazujú, že nejde o trestný čin, ale ide o skutok, ktorý by mohol byť priestupkom.

Odôvodnenie:
Vyšetrovateľ Okresného riaditeľstva PZ, odboru kriminálnej polície XXXXX  uznesením číslo ČVS:ORP-1043/1-VYS-ZA-2014 zo dňa 19.09.2014 podľa § 199 ods. 1 Tr. por. začal  trestné stíhanie a súčasne podľa § 206 ods. 1 Tr. por. vzniesol obvinenie XXXXX pre zločin obmedzovania osobnej slobody podľa § 183 ods. 1, ods. 2 písm. a), písm. d) Tr. zák. a iné, ktorého sa mal v bode 1) uznesenia dopustiť na tom skutkovom základe, že 

„dňa 02.09.2014 v poobedňajších hodinách na parkovisku pred záhradníctvom XXXXX v obci XXXXX, v osobnom motorovom vozidle zn. XXXXX, ev. č. XXXXX bránil užívaniu osobnej slobody XXXXX, nar. XXXXX, bytom XXXXX, XXXXX č. XXXXX, a to tak, že keď chcela vystúpiť z predmetného vozidla, najmenej štyrikrát ju vtiahol za ruku a najmenej jedenkrát za tašku naspäť do vozidla a keď mu hovorila, nech ju pustí, tak jej zapchal rukou ústa, následne keď sa jej podarilo opustiť motorové vozidlo, odišla na autobusovú zastávku XXXXX - rázcestie, kde za ňou prišiel a začal ju opätovne ťahať do vozidla, čo sa mu však pre odpor poškodenej nepodarilo, poškodená neutrpela zranenia vyžadujúce lekárske ošetrenie.“

V priebehu vyšetrovania bola predmetná trestná vec v zmysle § 19 ods. 1, 2 Nariadenia ministra vnútra SR č. 175/2010 o vymedzení príslušnosti útvarov PZ a útvarov MV SR pri odhaľovaní trestný činov, pri zisťovaní ich páchateľov a o postupe v trestnom konaní v znení neskorších predpisov pridelené na Krajské riaditeľstvo PZ, odbor kriminálnej polície XXXXX pod číslo ČVS:KRP-142/1-VYS-ZA-2014.

Po skončení vyšetrovania v predmetnej trestnej veci vyšetrovateľ PZ poverený predložil tunajšej prokuratúre spisový materiál ČVS:KRP-142/1-VYS-ZA-2014 s návrhom na podanie obžaloby. Po preštudovaní predmetného spisu som sa s podaným návrhom vo vzťahu k bodu 1) nestotožnila.

	V priebehu vyšetrovania obvinený XXXXX ku skutku v bode 1) uznesenia o vznesení obvinenia, ku ktorému došlo dňa 02.09.2014 vypovedal, že to bolo prvý školský deň hneď po skončení úvodnej časti v škole, keď sa stretol s XXXXX, jej spolužiačkou XXXXX a chlapcom XXXXX. Prišiel pred ich školu a s jeho vozidlom sa odviezli do XXXXX. Na tomto stretnutí bol vopred dohodnutý s XXXXX, s ktorou sa poznal asi tri mesiace. Do XXXXX bol zaľúbený. Podľa neho to bolo vzájomné, intímny pomer nemali. Keď XXXXX s XXXXX odišli, oni sa dohodli, že sa prevezú do okolia mesta na jeho aute. Išli do obce XXXXX, kde náhodne zastal pri záhradníctve. Zastavil, lebo nemal dostatok benzínu na vozenie a s XXXXX sa chceli porozprávať. Vo vozidle boli sami, nepohádali sa, ale XXXXX bola už od začiatku stretnutia čudná, bez nálady. Zrazu mu povedala, že sa bavila s XXXXX a že chce byť chvíľu sama. Bál sa, aby sa jej niečo nestalo, lebo to tam nepoznala. Chcela vystúpiť zo sedadla spolujazdca von. Chcel sa ísť s ňou poprechádzať, čo odmietla. Z auta jej nijako nebránil vyjsť, len ju svojou pravou rukou zachytil za jej ruku, čomu sa ešte smiala. On to určite nespravil, že ju nechcel pustiť, že ju nejako obmedzuje, keby bol chcel ju nepustiť, tak ju určite nepustí. Za kabelku ju určite neťahal a následne z vozidla vyšla von. Presne si už nespomína, ale z vozidla vystúpil aj on a ešte jej povedal, aby nikam nešla a keď nepočúvala, vrátil sa do vozidla. Ešte predtým, ako ona vystúpila, zobrala mu kľúče od auta. V tom čase sa asi 20 metrov od ich vozidla nachádzala hliadka štátnej polície, ktorá merala rýchlosť. Keby chcela, mohla vec oznámiť už tejto hliadke. Osobne si myslí, že sa nedopustil žiadnej trestnej činnosti. Následne sa jej snažil volať z obavy o ňu, a keď mu nebrala telefón, tak volal jej spolužiačke XXXXX, ktorá sa jej pokúšala dovolať. Následne sa nejako v trojici medzi sebou dohodli, že XXXXX ho bude čakať pri zastávke autobusu v XXXXX. Následne išli do miestneho pohostinstva, kde si dali kofolu a on ju zaviezol na internát. Do vozidla XXXXX nastúpila sama a dobrovoľne, vôbec ju neťahal, v pohostinstve bola ešte nejaká čudná, ale potom sa dostala do pohody. 

	XXXXX okrem iného vypovedala, že XXXXX pozná možno od marca 2014, nakoľko začal chodiť za jej kamarátkou a spolužiačkou XXXXX. XXXXX sa k XXXXX správal spočiatku veľmi milo, láskavo, bolo na ňom vidieť, že sa snaží získať si jej náklonnosť a chcel s XXXXX jednoznačne chodiť. Na ňu od začiatku pôsobil zvláštnym dojmom. Neskôr si vymenili telefóny. XXXXX sa jej zdôverila, že s XXXXX chodiť nechce a že chce byť s ním len kamarátka. Toto mu ona aj neskôr napísala na Facebooku. Jeho vystupovanie k XXXXX sa jej nepáčilo, správal sa majetnícky a bol k nej aj agresívny.  Svedkom takéhoto správania však nebola, všetko vie iba od XXXXX, ale on nebol rád, keď sa stretávala so svojimi kamarátmi, hlavne chlapcami. Od XXXXX vie, že keď ho nahnevala a on ju odviezol preč, nechcel ju pustiť z auta. 

XXXXX vypovedala, že navštevuje tretí ročník bilingválneho gymnázia. Dňa 02.09.2014 sa po skončení úvodu v škole stretli s priateľmi a išli do XXXXX. Spolu s ňou boli XXXXX, XXXXX a XXXXX, ktorý ich tam odviezol. Už ani nevie, čo sa spoločne nepohodli, ale ona dobrovoľne s XXXXX nasadla do jeho auta a išli sa povoziť. Dostali sa až do obce XXXXX, kde XXXXX zastavil v blízkosti nejakého záhradníctva. S XXXXX išla dobrovoľne, ale začala sa ho báť, lebo bol veľmi rozrušený a agresívny. V tom čase ho poznala 6 mesiacov, chcel s ňou veľmi chodiť, ale ona s ním chcela byť len kamarátka. S XXXXX jej bolo dobre, chcela sa s ním naďalej baviť, ale len ako kamarátka. Prvýkrát, keď zaparkovali pri záhradníctve, bolo to v pohode, bavili sa a padli aj nejaké vyjadrenia, či budú alebo nebudú spolu. Keď mu povedala niečo v tom zmysle, že s ním chodiť nebude, vozidlo naštartoval a jazdil ako blázon a následne sa späť vrátili na to isté miesto. XXXXX bol veľmi dýchavičný, rozrušený, podľa nej bol mimo, plakal. Stále dookola hovoril tie jeho kecy. Keďže sa bála, že vozidlo znova naštartuje alebo jej niečo urobí, chcela z vozidla odísť. Keď mu povedala, že ide preč, on na to reagoval, aby tam ostala. Otvorila dvere spolujazdca, chcela vyjsť von, ale on ju stiahol späť tak, že ju potiahol za ruku, nazad do vozidla, až si sadla. Toto sa zopakovalo niekoľkokrát, pričom raz jej aj zapchal ústa. Tiež ju dovnútra stiahol aj za tašku, ktorú mala okolo krku danú pred sebou. Napokon ho prehovorila, aby ju pustil, že odíde len na 20 minút. XXXXX z vozidla tiež vystúpil, že ide s ňou, čo však ona nechcela. Podarilo sa jej ho prehovoriť, aby zostal. Zámerne jej dal do tašky kľúče od vozidla, aby sa musela vrátiť späť. Ona chcel ísť do XXXXX autobusom. XXXXX sa ju pokúšal odniesť do auta a dotiahnuť do neho, pričom nakoniec autom išla do XXXXX a s XXXXX ešte boli spoločne na kofole v XXXXX. V závere svojej výpovede uviedla, že nechce, aby bol XXXXX za tento skutok stíhaný, nakoľko sa jej nič nestalo a s odstupom času na to hľadí, ako na nedorozumenie. 
Na otázky vyšetrovateľa uviedla, že keď boli v XXXXX, žiadnu policajnú hliadku tam nevidela. XXXXX ju ťahal určite obidvoma rukami. Z vozidla chcel vystúpiť preto, lebo XXXXX na ňu kričal, bol veľmi rozrušený, nepríčetný a predtým jazdil veľmi rýchlo. 

Svedkyňa - poškodená XXXXX, matka XXXXX, uviedla, že jej dcéra po incidente s XXXXX po 16.09.2014 sa stala vážnou, zamyslenou, nemôže spávať a tiež ju požiadala, aby jej zakúpila kaser a slzotvorné spreje. Zmenila si telefónne číslo a toto si aj utajila. Je nesústredená. Nemá záujem poškodzovať XXXXX, ale to, čo sa stalo, je podľa nej dané zrejme jeho žiarlivou a výbušnou povahou. Jediné, na čom trvá, je, aby XXXXX a ani jeho príbuzní žiadnym spôsobom nekontaktovali jej dcéru. V prípade, že by sa XXXXX v budúcnosti k nej priblížil alebo jej chcel nejakým spôsobom ublížiť, bude kontaktovať políciu. Ako zákonný zástupca XXXXX nesúhlasí s trestným stíhaním XXXXX a nežiada náhradu škody, pretože materiálna škoda dcére nevznikla a psychickú traumu vyčísliť nevie. 

XXXXX sa ku skutku zo dňa 02.09.2014 vyjadriť nevedela. K osobe XXXXX však uviedla, že je to jej spolužiak, podľa nej bol dobrý kamarát, najskôr bol veľmi kľudný a vyrovnaný, potom začal byť dotieravý. XXXXX je jej najlepšia kamarátka a spolubývajúca z internátu. XXXXX jej povedala, že XXXXX ju neustále kontaktoval, kontroloval, aj keď bola na dovolenke v zahraničí. Stále sa jej pýtal, či budú spolu chodiť. XXXXX jej povedala, že XXXXX ju odviezol ďaleko za XXXXX a nechcel ju pustiť z auta. Nepamätá si, kedy sa to malo stať, ale v ten večer jej XXXXX volala, že sú s XXXXX niekde za XXXXX, že sa bojí, že ju nechcel pustiť a že mu ušla aj s kľúčmi od auta. Ona jej na to povedala, že nech sa k nemu vráti a že ona mu zavolá a zistí, čo sa deje. Kým stihla XXXXX vytočiť, tento jej zavolal a pýtal sa jej, či nevie, kde je XXXXX. Keď mu povedala, že nevie síce, čo jej spravil, ale že XXXXX sa ho bojí a nechce sa k nemu vrátiť, on jej povedal, že XXXXX nič neurobil a aby jej povedala, nech ide späť. Následne XXXXX kontaktovala telefonicky a presvedčila ju, aby sa k nemu vrátila. Asi za dve hodiny ju XXXXX doviezol na internát. 

V priebehu vyšetrovania bol k osobe obv. XXXXX vypracovaný znalecký posudok  znalkyne z odboru psychológie. Z jeho záverov je zistiteľné, že  osobnosť XXXXX je nezrelá v období adolescencie, ktorá pochádza z menej stimulujúceho a menej diferencovaného psychosociálneho prostredia, čo sa premieta do slabšie rozvinutých sociálnych intelektových funkcií. Jeho osobnosť je ešte nevyzretá, s určitými infantilnými črtami pri správaní a hodnotení situácie. Taktiež má málo sociálnych skúseností, čo je podmienené zázemím, v ktorom sa pohybuje. Osobnosť je značne nevyrovnaná, s labilitou nálad, ktoré rýchlo prechádzajú od eufórie k dysfórii. Osobnosť je egocentricky štrukturovaná s vysoko vybudovaným sebavedomím, je nedotklivý, sebanáhľad je ešte slabo vybudovaný. Schopnosť emočnej a afektívnej rezonancie s okolím je znížená. V kontakte s okolím sa snaží získať dominantnú pozíciu, čo sa mu v realite moc nedarí. Kontakt s realitou je síce plne zachovaný, ale XXXXX hodnotí situáciu podľa subjektívneho sebanáhľadu, spracúva ju vo svoj prospech tak, ako očakáva, že by sa situácia mala odohrať. Má sklon bagatelizovať problém, presúvať vinu a zodpovednosť na iné osoby v okolí. Má sklon k dramatizácii, k manipuláciám a k presadzovaniu svojich záujmov a potrieb. Oblasť afektivity je labilná, so sklonom k eruptivite v záťaži, niekedy až k agresívnemu správaniu. 
Formy ovplyvnenia konania obvineného sú podmienené nezrelosťou osobnosti a s ešte sa objavujúcimi infantilizmami v správaní a konaní osobnosti, tiež nedostatkom sociálnych skúseností, ktoré by pomáhali anticipovať možný vývoj a možné následky správania. Na jeho konaní a správaní v inkriminovanom trestnom stíhaní sa podieľajú aj osobnostné črty, ako afektívna labilita, v záťaži sa môže objaviť až afektívna eruptivita, agresivita. Osobnosť je egocentricky štrukturovaná s vysoko vybudovaným sebahodnotením, sebavedomím, zatiaľ chýba dostatočná sebakritika, sebanáhľad, ktoré by pomáhali korigovať neprimerané správanie. Slabo je rozvinutá oblasť afektívnej a emočnej rezonancie s okolím, empatia. Ako obranne osobnostné mechanizmy používa vytesňovanie, bagatelizáciu problémov, presúvanie pocitu viny na okolie. 
Obvinený XXXXX je schopný rozpoznať a ovládať svoje správanie a konanie. Menovaný má do určitej miery sklon ku skresľovaniu skutočnosti a faktov, ktoré prežil a  má sklony k znižovaniu svojej zodpovednosti za konanie. 

Súčasťou vyšetrovacieho spisu sú aj správy k osobe obv. XXXXX. XXXXX nebol mestom XXXXX prejednávaný za priestupky, ktoré podľa zákona č. 372/1990 Zb. o priestupkoch v znení neskorších predpisov prejednávajú obce. Podľa správy Súkromnej obchodnej akadémie XXXXX menovaný dosahuje vo vyučovacom procese nedostatočný prospech a bolo mu udelené pokarhanie triednym profesorom za opakované porušovanie školského poriadku. V Ústrednej evidencii priestupkov MV SR od roku 2012 nemá žiadny záznam. Doposiaľ nebol súdom potrestaný. 

Podľa § 2 ods. 12 Tr. por. orgány činné v trestnom konaní a súd hodnotia dôkazy získané zákonným spôsobom podľa svojho vnútorného presvedčenia založeného na starostlivom uvážení všetkých okolností prípadu jednotlivo i v ich súhrne nezávisle od toho, či ich obstaral súd, orgány činné v trestnom konaní alebo niektorá zo strán.

V danom prípade sa trestné konanie viedlo proti obv. XXXXX  pre skutok  popísaný  v uznesení o vznesení obvinenia číslo ČVS:ORP-1043/1-VYS-ZA-2014 zo dňa 19.09.2014, ktorý bol v bode 1) právne kvalifikovaný ako zločin obmedzovania osobnej slobody podľa § 183 ods. 1, ods. 2 písm. a), písm. d) Tr. zák.  

Uvedeného zločinu sa dopustí ten, kto inému bez oprávnenia bráni užívať osobnú slobodu, uvedený čin spácha závažnejším spôsobom konania a na chránenej osobe. Týmto ustanovením je chránená osobná sloboda v zmysle slobody pohybu. Objektívna stránka spočíva v tom, že páchateľ bráni inému užívať slobodu pohybu, hoci iba na krátku dobu, ak je bránenie ťažko prekonateľné. Bránenie v užívaní osobnej slobody je zásah do osobnej slobody, ktorým sa znemožňuje alebo obmedzuje voľný pohyb človeka a zároveň sa mu zabraňuje o svojom pohybe slobodne rozhodovať. Môže ísť o uzatvorenie v miestnosti alebo v budove, znemožnenie pohybu zviazaním, zvieraním v náručí, držaním za ruky alebo o iné uchopenie a zadržiavanie, alebo zabránenie poškodeného vystúpiť z dopravného prostriedku v dôsledku rýchlej jazdy, alebo uzamknutie dverí, alebo ak páchateľ zbaví telesne postihnutú osobu pomôcok, bez ktorých by nebola schopná sa sama pohybovať a pod. 

Podľa § 138  Trestného zákona závažnejším spôsobom konania sa rozumie páchanie trestného činu 
a) so zbraňou okrem trestných činov úkladnej vraždy podľa § 144, vraždy podľa § 145, zabitia podľa § 147 a § 148, usmrtenia podľa § 149, ublíženia na zdraví podľa § 155, § 156 a § 157,
b) po dlhší čas,
c) surovým alebo trýznivým spôsobom,
d) násilím, hrozbou bezprostredného násilia alebo hrozbou inej ťažkej ujmy,
e) vlámaním,
f) ľsťou,
g) využitím tiesne, neskúsenosti, odkázanosti alebo podriadenosti,
h) porušením dôležitej povinnosti vyplývajúcej z páchateľovho zamestnania, postavenia alebo funkcie alebo uloženej mu podľa zákona,
i) organizovanou skupinou, alebo
j) na viacerých osobách.

Podľa § 139 ods. 1 písm. a) Trestného zákona chránenou osobou sa rozumie dieťa. Podľa § 127 ods. 1 Trestného zákona sa rozumie osoba mladšia ako osemnásť rokov, ak tento zákon neustanovuje inak. 

Zo zadokumentovanej dôkaznej situácie vo vzťahu ku skutku v bode 1) uznesenia o vznesení obvinenia nesporne vyplýva, že  obv. XXXXX, ktorý mal v čase spáchania skutku 18 rokov a XXXXX, ktorá mala v čase skutku  17 rokov, sa pred spáchaním skutku vzájomne poznali po dobu asi 6 mesiacov. Obvinený mal záujem o bližší vzťah s XXXXX, čo jej dával aj najavo. Na druhej strane XXXXX vzťah s XXXXX brala ako kamarátsky a menovanému aj povedala, že o bližší vzťah s ním nemá záujem. Pred spáchaním skutku sa obaja spoločne niekoľkokrát stretli. V inkriminovaný deň  XXXXX do vozidla obvineného nasadla dobrovoľne s tým, že sa idú povoziť. Cestou však XXXXX bol veľmi rozrušený a agresívny, čo u nej vzbudilo obavy. Keď prvýkrát s autom zastavili pred záhradníctvom a keď mu počas rozhovoru povedala, že s ním chodiť nebude, menovaný vozidlo naštartoval a rýchlo s ním jazdil. Keď znova s vozidlom zastal, XXXXX chcela z auta vystúpiť,  v čom jej však obvinený bránil tým, že ju najmenej štyrikrát vtiahol za ruku a jedenkrát za tašku naspäť do vozidla, hoci mu opakovane hovorila, že chce z vozidla ísť von. Po chvíli sa XXXXX napokon podarilo XXXXX prehovoriť, aby ju z vozidla pustil preč, čo menovaná využila, z vozidla odišla, avšak neskôr opätovne do auta XXXXX nasadla a spoločne odišli do obce XXXXX na kofolu. Pri tom, ako obv. XXXXX XXXXX ťahal za ruku, resp. tašku  do vozidla, sa jej nijako nevyhrážal a ani jej nespôsobil žiadnu ujmu na zdraví.

S ohľadom na vyššie uvedené skutočnosti vychádzajúc z takto zisteného skutkového stavu mám za to, že  konanie obv. XXXXX nemožno právne kvalifikovať ako zločin obmedzovania osobnej slobody podľa § 183 ods. 1, ods. 2 písm. a), písm. d) Tr. zák. Hoci obv. XXXXX  nechcel pustiť XXXXX von z vozidla, nakoľko menovanú vždy stiahol dnu, keď sa snažila z vozidla vystúpiť,  jeho konanie trvalo pomerne krátku dobu. Celý incident sa odohral medzi dvoma mladými ľuďmi, ktorí sa vzájomne poznali, v minulosti sa spoločne stretávali a obvinený XXXXX vo vozidle aj viackrát odviezol. XXXXX do vozidla nastúpila dobrovoľne, súhlasila  s tým, že sa spolu niekde odvezú. Počas  cesty došlo medzi nimi k nedorozumeniu ohľadom ich vzájomného vzťahu, čo následne  vyvrcholilo tým, že obv. XXXXX  menovanú nechcel z vozidla pustiť von a zmenilo sa aj jeho správanie v tom zmysle, že zostal rozrušený. V priebehu incidentu, keď XXXXX z vozidla nemohla vystúpiť, obv. XXXXX neurobil žiadne iné opatrenia, okrem ťahania dnu, ktoré by menovanej bránili v odídení i napriek tomu, že mohol vozidlo uzamknúť, resp. v odídení jej mohol brániť aj použitím fyzickej sily, k čomu však nedošlo. Za takejto situácie sa potom vystúpenie z vozidla nejaví byť ťažko prekonateľné, čomu nasvedčuje aj to, že XXXXX z vozidla po chvíli vystúpila.

V posudzovanom prípade potom zistené skutočnosti neposkytujú podklad pre záver, že obv. XXXXX  sa dopustil zločinu obmedzovania osobnej slobody podľa § 183 ods. 1, ods. 2 písm. a), písm. d) Tr. zák. Na druhej strane je však potrebné konštatovať, že konanie obv. XXXXX je spoločensky neprijateľné, nakoľko  narušilo občianske spolunažívanie v jeho základných pravidlách správania sa, ktoré sú nevyhnutnou podmienkou riadneho spolunažívania osôb. Preto jeho konanie opísané vo výrokovej časti tohto uznesenia by mohlo byť priestupkom. 

Podľa § 214 ods. 1 Tr. por. prokurátor alebo policajt postúpi vec inému orgánu, ak výsledky vyšetrovania alebo skráteného vyšetrovania preukazujú, že nejde o trestný čin, ale ide o skutok, ktorý by mohol byť priestupkom alebo iným správnym deliktom alebo by mohol byť prejednaný v disciplinárnom konaní.

S ohľadom na vyššie uvedené skutočnosti som rozhodla o postúpení predmetnej veci v zmysle § 214 ods. 1 Tr. por. Takýto postup je v súlade s ustanovením § 20 zákona č. 372/90 Zb. o priestupkoch v znení noviel, pretože vzhľadom na čas spáchania skutku zodpovednosť za priestupok nezanikla.

Poučenie:
Proti tomuto uzneseniu je prípustná sťažnosť, ktorú možno podať u prokurátora okresnej prokuratúry do troch dní od oznámenia uznesenia. Sťažnosť má odkladný účinok. (§ 185 a nasl. Tr. por.)

XXXXX
prokurátorka