Okresná prokuratúra Bratislava V 
Prokofievova 4, 851 01 Bratislava 5 	

Sp. zn. : 2 Pv 5/15/1105	Bratislava V, 25.6.2015
EEČ : 2-12-163-2015

U Z N E S E N I E

Trestná vec:	obvinený XXXXX 
Trestný čin:	týrania blízkej osoby a zverenej osoby podľa § 215 odsek 1 písmeno a, odsek 2 písmeno c, písmeno d Trestného zákona číslo 140/1961 Zbierky zákonov v znení zákona číslo 227/2005 Zbierky zákonov

Rozhodol: 	prokurátorka Okresnej prokuratúry Bratislava V
Podľa § 215 odsek 1 písmeno b Trestného poriadku zastavujem trestné stíhanie obvineného:
1.	XXXXX
	dátum narodenia: XXXXX
	miesto narodenia: XXXXX
	trvalé bydlisko: XXXXX, 
	povolanie: manipulačný robotník
v priebehu 10 rokov do dňa 22.01.2002 v Bratislave v spoločnom byte na XXXXX opakovane pod vplyvom alkoholu napádal a týral svoju bývalú družku XXXXX tak, že ju bil päsťami, škrtil, búchal o stenu, vyhrážal sa jej zabitím, keď neopustí spoločný byt, bránil jej užívať kuchyňu, nútil ju, aby mu prala a varila, pričom jej neprispieval na domácnosť, čím poškodenej XXXXX, ako aj ich spoločným deťom XXXXX, nar. XXXXX a XXXXX, nar. XXXXX spôsoboval psychické utrpenie a vyvolával u nich stres a strach, pričom týmto konaním ohrozoval ich fyzické a psychické zdravie, 

lebo  tento skutok nie je trestným činom a nie je dôvod na postúpenie veci

Odôvodnenie:
Vyšetrovateľ PZ  Okresného riaditeľstva PZ , vtedajšieho Okresného úradu justičnej polície PZ uznesením pod sp. zn. OUJP-XXXXX zo dňa 05.05.2003 podľa § 163 ods.1 Trestného poriadku účinného do 31.12.2005 vzniesol obvinenie XXXXX pre trestný čin týrania blízkej osoby a zverenej osoby podľa § 215 ods. 1 písm. a), ods. 2 písm. c), písm. d) Trestného zákona účinného do 31.12.2005 na tom skutkovom základe ako je uvedené vo výroku tohto uznesenia.

	Dňa 27.05.2015 predložil vyšetrovateľ PZ tunajšej prokuratúre návrh na zastavenie trestného stíhania voči obvinenému XXXXX podľa § 215 ods. 1 písm. b) Trestného poriadku,  spolu so spisovým materiálom.

	Podľa § 215 ods. 1 písm. b) Trestného poriadku prokurátor zastaví trestné stíhanie, ak nie je tento skutok trestným činom a nie je dôvod na postúpenie veci.

Preskúmaním spisu som zistila, že v danej veci je odôvodnený postup podľa § 215 ods. 1 písm. b) Trestného poriadku.

Podľa § 3 ods. 1 Trestného zákona účinného do 31.12.2005 trestným činom je pre spoločnosť nebezpečný čin, ktorého znaky sú uvedené v tomto zákone.

Podľa § 215 ods. 1 písm. a) Trestného zákona účinného do 31.12.2005 trestný čin týrania blízkej osoby a zverenej osoby spácha ten, kto týra blízku osobu alebo osobu, ktorá je v jeho starostlivosti alebo výchove, spôsobujúc jej fyzické utrpenie alebo psychické utrpenie najmä bitím, kopaním, údermi, spôsobovaním rán a popálenín rôzneho druhu, ponižovaním, pohŕdavým zaobchádzaním, neustálym sledovaním, vyhrážaním, vyvolávaním strachu alebo stresu, násilnou izoláciou, citovým vydieraním alebo iným správaním, ktoré ohrozuje jej fyzické alebo psychické zdravie, alebo obmedzuje jej bezpečnosť. 

	(2) Odňatím slobody na tri roky až desať rokov sa páchateľ potresce,
c) ak spácha taký čin na viacerých osobách, alebo
 d) ak pokračuje v páchaní takého činu po dlhší čas.

Preskúmaním spisového materiálu som zistila, že skutok sa, čo do okolností (konania), stal tak, ako je popísaný v skutkovej vete tohto uznesenia, avšak tento nenapĺňa všetky formálne znaky predpokladané v skutkovej podstate trestného činu týrania blízkej osoby a zverenej osoby podľa § 215 ods. 1 písm. a) a to najmä obligatórne znaky kladené na objektívnu stránku skutkovej podstaty daného trestného činu  spočívajúcu v spôsobenom následku trestného činu, čím nemožno v konaní obvineného vidieť páchanie trestného činu.

Obvinený XXXXX pri svojom výsluchu skutok kladený mu za vinu v plnom rozsahu poprel a k veci v podstate uviedol, že bývalá družka XXXXX ho neustále provokuje a potom ho napáda. Čo sa týka skutočnosti, že jej bráni užívať kuchyňu, je tak, že keď si on niečo pripravoval, tak mu tam prišla, preto radšej odtiaľ odišiel. Popísal, ak prišla k zraneniu nosa, pričom on bránil vtedy syna. Zranenia, ktoré mala boli preto, lebo ho vyprovokovala a útočila naňho. Ona vyslovene vyvolávala konflikty. Ďalej uviedol, že poškodená mu vulgárne nadávala. 

K veci bola vypočutá pošk. XXXXX, ktorá uviedla, že obvinený jej vulgárne nadáva, bije ju, zapára do nej. Nadáva aj deťom. Ona mu nič nerobí. Popísala správanie obvineného veľmi nesúvisle. 

XXXXX uviedol, že spolužitie rodičov začal intenzívnejšie vnímať až na druhom stupni základnej školy, boli medzi nimi časté hádky. Pamätá sa, že otec matku fyzicky napadol, otec bol výbušný. On mu vedel slovne zabrániť, aby útočil.  Keď bol opitý, tak vykrikoval, vyhrážal sa im a slovne ich urážal.  Čo sa týka brata, nevidel, že by ho otec fyzicky napadol. 
Dňa 18.08.2014 bol opätovne vypočutý XXXXX, ktorý uviedol, že žiadny vzťah s otcom nemal. Otec ho napádal slovne v minimálnej miere, dalo by sa povedať, že skoro vôbec. Nikdy mu nespôsobil žiadne zranenia. Na otázku, či považoval správanie obvineného ako ťažké príkorie odpovedal, že človek sa stým musí vyrovnať a mať v živote nejaké ciele. V súčasnej dobe nemá správanie otca vplyv na jeho psychiku. Ohľadne správania sa obvineného voči  pošk. XXXXX uviedol, že mu to pripadalo, ako by ich obvinený tam nechcel, že to bolo celé nasilu. Bol opakovane k matke agresívny a to slovne aj fyzicky. Čo sa týka presnejších dátumov jednotlivých útokov, si už nepamätá. Osobne bol raz svedkom fyzického útoku otca na mamu a vtedy zasiahol a mame pomohol. Na bližšie detaily si nespomenul. Bolo to však raz. Pokiaľ išlo o správanie sa otca voči bratovi XXXXX uviedol, že keď bolo treba riešiť veci ohľadne brata, tak sa otec o to vôbec nezaujímal. Nedával mame peniaze na bratove štúdium. Nebol nikdy svedkom, že by otec brata napadol. Nemal však k bratovi vôbec otcovský prístup, aký by mal otec mať. 

XXXXX uviedol, že otec ich napádal, býval agresívny. Chcel od mamy , aby mu varila a prala, nedával jej peniaze. Vulgárne im nadával. 
 
Znalci  z odboru psychiatria, XXXXX a XXXXX vypracovali znalecký posudok na obvineného XXXXX. V závere posudku konštatovali že obvinený netrpí duševným ochorením v užšom zmysle slova. Obvinený mohol v čase spáchania činu rozpoznať nebezpečnosť a protiprávnosť svojho konania, svoje konanie mohol ovládať. Je schopný chápať zmysel trestného konania.

Na v tom čase maloletého XXXXX bol vypracovaný znalecký posudok z odboru psychológia, kde znalkyňa XXXXX, CSc. v závere uviedla, že vývin osobnosti maloletého je poznačený črtami uzavretosti, nedôverčivosti so sťaženou adaptabilitou. Pamäť je v službách citového prežívania, čo vedie ku katathymnému skresľovaniu reprodukovaných udalostí. U maloletého sa nepreukázal sklon konfabulovať, ale nekriticky hodnotiť správanie matky, na ktorú bol silne citovo viazaný, na úkor preceňovania negatívnych prejavov u otca. Výpoveď maloletého XXXXX zo dňa 26.02.2003 je možné považovať z psychologického hľadiska za vierohodnú, avšak skotomizuje podiel matky na motivácii správania otca. Maloletý správanie obvineného vníma ako príkorie páchané na matke. Mal strach o matku, sám sa necítil byť ohrozený otcovým správaním. 

Po obštrukciách zo strany pošk. XXXXX bol dňa 10.03.2014 vypracovaný znalecký posudok znalcami psychiatrami XXXXX, CSc. a XXXXX, ktorí v závere uviedli, že v prípade poškodenej ide o pôvodne simplexnú osobnosť so subnormálnym intelektom, aktuálne však o postprocesuálnu poruchu osobnosti po nerozpoznanom psychotickom ochorení s reziduálnymi symptómami: hlavne paranoidita a kverulačné tendencie, egocentrické zameranie, labilná afektivita, úzkosť, výrazná nekritickosť, neadaptívna sociálna interakcia. Popísané psychopatologické symptómy môžu viesť k skreslenej interpretácii prežitých udalostí, ako aj k skresleniu výpovedí poškodenej. Výrazne je poklesnutá kritičnosť a súdnosť. Tento aktuálny klinický obraz mal a má zásadný dopad na jej ovládacie a rozpoznávacie schopnosti, ktoré je nutné vo vzťahu k predmetu posudku hodnotiť ako vymiznuté. 
Duševná porucha u poškodenej nezabraňuje taxatívne poškodenej v právnych úkonoch v celom rozsahu. V konkrétnom posudzovanom prípade je nutné jej výpovede hodnotiť ako chorobne podmienené, resp. minimálne chorobne modifikované. Nie je teda možné konštatovať, že by bola úplne vymiznutá schopnosť vykonávať právne úkony. V trestných veciach, však pokiaľ ide o „poškodzovanie jej osoby a rodiny “ je vždy treba zvažovať a individuálne posudzovať ten ktorý prípad. V tomto konkrétnom posudzovanom prípade sú jej výpovede chorobne ovplyvnené a v časti chorobne determinované. 
Jej duševná choroba zásadne znižuje jej schopnosti vnímať realitu, správne ju vyhodnocovať a teda následne ju adekvátne interpretovať. Prítomná duševná porucha neumožňuje poškodenej v plnom rozsahu adekvátne vnímať realitu okolo seba, taktiež spracováva dianie skreslene a následne ho chorobne spracuje. Následné vyjadrenia posudzovanej sú čiastočne chorobne podmienené a čiastočne chorobne ovplyvnené. 
Uvedená duševná porucha nie je v priamom vzťahu k činu a ani k nej nedošlo následkom činu, ktorý bol voči nej spáchaný.  

 Správanie poškodenej je ovplyvnené prítomnou postprocesuálnou poruchou osobnosti. Znalci dodávajú, že je riziko, že poškodená bude vo svojich kverulančných aktivitách pokračovať. 

Pre naplnenie formálnych znakov objektívnej stránky skutkovej podstaty trestného činu týrania blízkej osoby a zverenej osoby podľa § 215 ods. 1 písm. a) Trestného zákona účinného do 31.12.2005 sa vyžaduje, aby páchateľ v príčinnej súvislosti so svojím protiprávnym správaním (kopanie, bitie, ...) spôsobil fyzické utrpenie alebo psychické utrpenie u poškodenej osoby, z čoho možno vyvodiť záver, že nie každé, i dlhotrvajúce kopanie či bitie ..., nemusí automaticky viesť k vyvodeniu trestnoprávnej zodpovednosti za spáchanie trestného činu týrania blízkej osoby a zverenej osoby podľa § 215 ods. 1 písm. a), Trestného zákona účinného do 31.12.2005, ak nedošlo k predpokladanému následku - pôsobeniu fyzického utrpenia alebo psychického utrpenia. Teda v prípade, že páchateľ svojím činom nespôsobil daný následok, nemožno hovoriť o spáchaní trestného činu týrania blízkej osoby a zverenej osoby.
Týraním sa pritom v zmysle citovaného ustanovenia rozumie také úmyselné zlé nakladanie s blízkou osobou, či zverenou osobou, ktoré sa vyznačuje hrubším stupňom necitlivosti a bezohľadnosti s určitým trvaním a ktoré týraná osoba pre jeho hrubosť, bezohľadnosť, alebo bolestivosť pociťuje ako ťažké príkorie. 
 
Ako vyplýva z preukázaného stavu konania o spáchanom skutku, najmä z výpovede obvineného, poškodených XXXXX a XXXXX, záverov znaleckých posudkov na poškodených, lekárskych správ, konaním obvineného  XXXXX nebolo u poškodených spôsobené také fyzické či psychické utrpenie, ktoré možno subsumovať pod trestnoprávnu zodpovednosť spočívajúcu v spáchaní trestného činu týrania blízkej osoby a zverenej osoby podľa § 215 ods. 1 písm. a), ods. 2 písm. c), písm. d) Trestného zákona účinného do 31.12.2005.

Vzhľadom k vyššie uvedenému musím potom skonštatovať, že konaním obvineného XXXXX neboli naplnené všetky formálne znaky skutkovej podstaty trestného činu týrania blízkej osoby a zverenej osoby podľa § 215 ods. 1 písm. a), ods. 2 písm. c), písm. d) Trestného zákona účinného do 31.12.2005 a teda v tejto veci nejde o daný trestný čin.

Taktiež som dospela k záveru, že vyššie uvedené konanie obvineného nevykazuje ani zákonné znaky inej skutkovej podstaty trestného činu uvedeného v osobitnej časti trestného zákona. 

Podľa § 49 ods. 1písm. d) zákona č. 372/1990 Zb. o priestupkoch v znení neskorších predpisov  sa priestupku proti občianskemu spolunažívaniu dopustí ten, kto  úmyselne naruší občianske spolunažívanie vyhrážaním ujmou na zdraví, drobným ublížením na zdraví, nepravdivým obvinením z priestupku, schválnosťami alebo iným hrubým správaním.
Podľa § 20  zákona č. 372/1990 Zb. o priestupkoch v znení neskorších predpisov (Zánik zodpovednosti za priestupok) priestupok nemožno prejednať, ak od jeho spáchania uplynuli dva roky; nemožno ho tiež prejednať, prípadne uloženú sankciu alebo jej zvyšok vykonať, ak sa na priestupok vzťahuje amnestia.

Na základe  zdokumentovaných skutočností je nutné uviesť, že v danej veci konanie obvineného XXXXX napĺňa znaky skutkovej podstaty  priestupku proti občianskemu spolunažívaniu podľa § 49 ods. 1 písm. d) zákona č. 372/1990 Zb.  o priestupkoch  v znení neskorších predpisov.

Avšak vzhľadom k tomu, že došlo k uplynutiu 2-ročnej premlčacej doby od spáchania priestupku, nie je možné vec postúpiť Obvodnému úradu XXXXX na ďalšie konanie v zmysle zákona o priestupkoch, nakoľko príslušný orgán už nemôže vec prejednať, a teda postúpenie veci neprichádza do úvahy.

S poukazom na uvedené skutočnosti som rozhodol tak, ako je konštatované vo výrokovej časti tohto uznesenia.

Toto rozhodnutie nie je prekážkou toho, aby sa poškodení prostredníctvom občiansko-súdneho konania domáhala náhrady škody od obvineného XXXXX.

Vzhľadom na uvedené bolo potrebné rozhodnúť tak, ako je uvedené vo výrokovej časti tohto uznesenia .

Poučenie:
Proti tomuto uzneseniu je prípustná sťažnosť, ktorú možno podať u prokurátora okresnej prokuratúry do troch dní od oznámenia uznesenia. Sťažnosť má odkladný účinok.

Mgr. Monika Holzerová
prokurátorka