OKRESNÁ PROKURATÚRA BRATISLAVA I 
Kvetná 13, 820 05 Bratislava 2	

Číslo: 1 Pv 86/15/1101	Bratislava I 10.03.2016 
EEČ: 2-8-41-2016

U Z N E S E N I E

Trestná vec:	obv. XXXXX 
Trestný čin:	Prečin Nevyplatenie mzdy a odstupného podľa § 214 odsek 1 Trestného zákona číslo 300/2005 Zbierky zákonov v znení zákona číslo 246/2012 Zbierky zákonov 
Rozhodol: 	prokurátor Okresnej prokuratúry Bratislava I 
Podľa § 215 odsek 1 písmeno b Trestného poriadku zastavujem trestné stíhanie obvineného:  
XXXXX
dátum narodenia: XXXXX
miesto narodenia: XXXXX 
rodné priezvisko: XXXXX
trvalé bydlisko: XXXXX XXXXX, XXXXX
väzba: nie
ktorý je trestne stíhaný pre trestný čin:
- Prečin Nevyplatenie mzdy a odstupného podľa § 214 odsek 1 Trestného zákona číslo 300/2005 Zbierky zákonov v znení zákona číslo 246/2012 Zbierky zákonov 

na tom skutkovom základe, že:
ako jediný konateľ spoločnosti XXXXX, spoločnosť s ručením obmedzeným, so sídlom v XXXXX, nevyplatil poškodenému XXXXX mzdu za vykonanú prácu, ktorú poškodený vykonával na základe pracovnej zmluvy z XXXXX počas obdobia od XXXXX pre spoločnosť XXXXX, spoločnoť s ručením obmedzeným, v pozícii vodiča kamiónu so stanovenou hrubou mesačnou mzdou vo výške 15.000,- SKK (497,91,- €), a vreckovým a stravným za každú zahraničnú pracovnú cestu dlhšiu ako 12 hodín vo výške 55,- €, teda mzdu v celkovej výške asi 60.000,- SKK (1.991,64,- €) v primeranom výplatnom termíne, ktorý bol k 15. dňu nasledujúceho mesiaca, napriek tomu, že na bankových účtoch spoločnosti XXXXX, spoločnosť s ručením obmedzeným mal v rozhodnom čase dostatok peňažných prostriedkov na vyplatenie predmetnej mzdy, čím poškodenému XXXXX spôsobil škodu vo výške 60.000,- SKK (1.991,64,- €)  
lebo  tento skutok nie je trestným činom a nie je dôvod na postúpenie veci.  
 
Odôvodnenie:
Poverený príslušník OR PZ v Bratislave I, Odboru poriadkovej polície, Obvodného oddelenia Staré Mesto - západ, uznesením pod spisovou značkou XXXXX podľa § 206 ods. 1 Trestného poriadku vzniesol obvinenie XXXXX za prečin nevyplatenia mzdy a odstupného podľa § 214 odsek 1 Trestného zákona na tom skutkovom základe ako je uvedené v enunciáte tohto uznesenia. 

Pri previerke spisového materiálu som dospel k záveru, že v danej veci je odôvodnený postup podľa § 215 ods. 1 písm. b) Trestného poriadku.

Podľa § 215 ods. 1 písm. b) Trestného poriadku prokurátor zastaví trestné stíhanie, ak nie je tento skutok trestným činom a nie je dôvod na postúpenie veci.

Podľa § 2 odsek 10 Trestného poriadku orgány činné v trestnom konaní postupujú tak, aby bol zistený skutkový stav veci, o ktorom nie sú dôvodné pochybnosti, a to v rozsahu nevyhnutnom na ich rozhodnutie.

	Podľa § 2 odsek 12 Trestného poriadku orgány činné v trestnom konaní a súd hodnotia dôkazy získané zákonným spôsobom podľa svojho vnútorného presvedčenia založeného na starostlivom uvážení všetkých okolností prípadu jednotlivo i v ich súhrne nezávisle od toho, či ich obstaral súd, orgány činné v trestnom konaní alebo niektorá zo strán.
	
	Podľa § 8 Trestného zákona trestný čin je protiprávny čin, ktorého znaky sú uvedené v tomto zákone, ak tento zákon neustanovuje inak. 

	Podľa § 214 odsek 1 Trestného zákona kto ako štatutárny orgán právnickej osoby alebo fyzická osoba, ktorá je zamestnávateľom, alebo ich prokurista nevyplatí svojmu zamestnancovi mzdu, plat alebo inú odmenu za prácu, náhradu mzdy alebo odstupné, na ktorých vyplatenie má zamestnanec nárok, v deň ich splatnosti, hoci v tento deň mal peňažné prostriedky na ich výplatu, ktoré nevyhnutne nepotreboval na zabezpečenie činnosti právnickej osoby alebo činnosti zamestnávateľa, ktorý je fyzickou osobou, alebo vykoná opatrenia smerujúce k zmareniu vyplatenia týchto peňažných prostriedkov, potrestá sa odňatím slobody až na tri roky.

V rámci vykonaného skráteného vyšetrovania bol vypočutý obvinený XXXXX, poškodený XXXXX, svedkovia XXXXX, XXXXX, XXXXX, a boli zabezpečené na vec sa vzťahujúce listinné dôkazy, ktoré sa nachádzajú vo vyšetrovacom spise.

Obvinený XXXXX k danému skutku uviedol, že mzdy boli zamestnancom uhrádzané prevodom na bankový účet, ako aj v hotovosti. Poškodený ho nikdy neupozornil, že by mu niečo nezaplatil, pričom poškodenému uhradil sumu 300,- €, ktoré mu naposledy dlhoval.  

Poškodený XXXXX vo svojej výpovedi z 24.10.2011 k stíhanému skutku uviedol, že v spoločnosti XXXXX, spoločnosť s ručením obmedzeným, pracoval ako medzinárodný vodič v období od XXXXX, pričom všetky náležitosti ohľadom tohto zamestnania s ním dohodol XXXXX. Za uvedenú prácu mal dostať plat 15.000,- SKK mesačne a 55,- € denne ako stravné, a za každú odjazdenú hodinu 1,- €, čo nebolo v pracovnej zmluve uvedené. Počas celej tejto doby bol poškodený mimo Slovenska, pričom po jeho návrate mu mali byť vyplatené všetky dohodnuté platby, čo sa však nestalo, a bola mu doručená výpoveď, čím mu vznikla škoda vo výške 60.000,- SKK (1.991,64,- €), ktorú si uplatnil v danom trestnom konaní. Počas telefonátu so zástupcom danej spoločnosti od neho žiadal vysvetlenie, prečo mu neboli všetky dohodnuté platby vyplatené, načo mu bolo oznámené, že to nemajú podľa čoho urobiť, a to napriek tomu, že od tejto spoločnosti dostal zápočtový list. Pri ďalšom výsluchu 27.01.2015 poškodený uviedol, že mu predmetná spoločnosť za uvedené obdobie dlhuje 2.800,- €, pričom pri preverovaní účtu manželky zistil, že od tejto spoločnosti mu bola zaslaná na tento účet čiastka vo výške 300,- €. Pri ďalšom výsluchu poškodený 23.12.2015 uviedol, že k uvedenej veci odmieta vypovedať, obťažuje ho chodiť na výsluchy, a žiada, aby polícia predmetné šetrenie ukončila, pričom v budúcnosti k danej veci nebude vôbec vypovedať.                      

Svedok XXXXX XXXXX k stíhanému skutku vo svojich výpovediach uviedol, že je konateľom spoločnosti XXXXX, ktorá viedla v období od novembra 2006 do novembra 2007 pre spoločnosť XXXXX, spoločnosť s ručením obmedzeným, účtovníctvo. Podľa tohto účtovníctva bol v tejto spoločnosti zamestnaný aj poškodený, ktorý za obdobie od XXXXX odpracoval 4 dni, za čo mu prináležala mzda vo výške 2.389,- SKK, pričom svedok nemá vedomosť o tom, či táto osoba pracovala pre danú spoločnosť aj v ďalšom období, prípadne to, či jej bola táto mzda vyplatená.   

Svedok XXXXX k stíhanému skutku uviedol, že v roku 2007 pracoval v Bratislave pre jednu Belgickú spoločnosť, a dostal sa do kontaktu s XXXXX, ktorý mal v Slovenskej republike tiež prepravnú spoločnosť. Svedok tiež uviedol, že poškodenému sprostredkoval zamestnanie v spoločnosti XXXXX, spoločnosť s ručením obmedzeným, odovzdal mu pracovnú zmluvu a tlmočil niekoľko telefonátov, pričom k ďalším podrobnostiach týkajúcim sa stíhaného skutku sa nevedel vyjadriť.

Svedok XXXXX k stíhanému skutku uviedol, že poškodený mu na jeseň roku 2007 ponúkol prácu v spoločnosti XXXXX, spoločnosť s ručením obmedzeným, za 15.000,- SKK mesačne a 55,- € za denné diéty. V nových Zámkch podpísali pracovné zmluvy, s poškodeným odišli do Belgicka, a asi mesiac jazdili na kamiónoch. Po návrate sa stretli v Bratislave s majiteľom tejto spoločnosti, ktorý im dal každému na ruku zálohu vo výške 500,- €, a zvyšok výplaty sa zaviazal vodičom doplatiť prevodom na osobný účet, k čomu však nedošlo. Počas jázd mu dal majiteľ danej spoločnosti tankovaciu kartu a hotovosť vo výške 100,- € na nákup potrieb do auta.

Z výpisu z účtu spoločnosti XXXXX, spoločnosť s ručením obmedzeným, vedeného v Slovenskej sporiteľni, akciová spoločnosť, pod číslom XXXXX vyplýva, že na účet poškodeného bola poukázaná čiastka vo výške 300,- €. 

Z fotokópie listiny označenej ako dochádzka za mesiac november 2007 vyplýva, že poškodený odpracoval pre spoločnosť XXXXX, spoločnosť s ručením obmedzeným, 4 dni.

Zo zabezpečených bankových údajov týkajúcich sa účtov spoločnosti XXXXX, spoločnosť s ručením obmedzeným, vyplýva, že táto spoločnosť mala v rozhodnom čase dostatok finančných prostriedkov na uhradenie mzdy a s ňou súvisiacich nárokov poškodeného. 

Doposiaľ zadováženými dôkazmi bolo dostatočne určito preukázané, že poškodený XXXXX bol v období od XXXXX zamestnaný v spoločnosti XXXXX, spoločnosť s ručením obmedzeným, na základe čoho mal nárok na mzdu za vykonanú prácu a s ňou súvisiace nároky, pričom jediným konateľom tejto spoločnosti v tomto období, ktorý bol povinný mu tieto nároky uhradiť bol obvinený, a zároveň táto spoločnosť mala v tomto období dostatok finančných prostriedkov na úhradu mzdy a s ňou súvisiacich nárokov poškodeného. 

Zo zabezpečených listinných dôkazov vyplýva, že poškodený v mesiaci november 2007 odpracoval pre spoločnosť XXXXX, spoločnosť s ručením obmedzeným, 4 dni, pričom zo zabezpečených listinných dôkazov nie je možné zistiť, akú dobu odpracoval za mesiac december 2007, ako ani to, aké príplatky ku mzde mu za túto prácu prináležali. Zároveň zo zabezpečených bankových údajov vyplýva, že z účtu spoločnosti XXXXX, spoločnosť s ručením, bola poškodenému prevedená finančná čiastka vo výške 300,- €, a z výpovede svedka XXXXX vyplýva, že poškodenému obvinený odovzdal v hotovosti finančné prostriedky vo výške 500,- €. Jediným dôkazom, ktorý preukazoval výšku nezaplatenej mzdy poškodenému, boli práve výpovede poškodeného, v ktorých najprv uviedol nevyplatenú mzdu vo výške 60.000,- SKK (1.991,64,- €), neskôr vo výške 2.800,- €, a následne si spomenul, že mu bola časť mzdy vo výške 300,- € zo strany danej spoločnosti uhradená, pričom pri poslednej výpovedi uviedol, že k stíhanému skutku v ďalšom konaní vypovedať nebude a žiada o ukončenie tohto trestného stíhania. Naopak obvinený vo svojej výpovedi tvrdil, že poškodenému boli všetky jeho nároky zo strany spoločnosti XXXXX, spoločnosť s ručením obmedzeným, riadne uhradené. 

Z takto zisteného skutkového stavu vyplýva, že v konaní XXXXX nie je možné preukázať naplnenie objektívnej stránky skutkovej podstaty prečinu nevyplatenia mzdy a odstupného podľa § 214 ods. 1 Trestného zákona spočívajúcej v nevyplatení poškodenému mzdy zo strany XXXXX, na ktorú mal tento nárok v deň jej splatnosti. Vo vyšetrovacom spise sa nachádzajú dva druhy dôkazov týkajúce sa vyššie uvedenej skutočnosti, ktoré si navzájom odporujú. Na jednej strane ide o tvrdenie obvineného, že poškodenému celú mzdu vyplatil, čo je čiastočne podporené aj zabezpečenými výpisom z účtu spoločnosti XXXXX, spoločnosť s ručením obmedzeným, z ktorého vyplýva vyplatenie časti mzdy vo výške 300,- € poškodenému, ako aj výpoveďou svedka XXXXX, ktorý uviedol, že obvinený poškodenému odovzdal v hotovosti časť mzdy vo výške 500,- €. Na druhej starne stojí osamotená výpoveď poškodeného, ktorého tvrdenia ohľadom výšky mzdy sa v jednotlivých výpovediach od seba líšia, pričom skutočnú výšku jeho nárokov nie je možné objektívne preveriť, keďže spoločnosť vedúca účtovníctvo spoločnosti XXXXX, spoločnosť s ručením obmedzeným, toto viedla len do konca mesiaca november 2007, v ktorom poškodený podľa výkazu odpracoval 4 dni, za ktoré mu mzda preukázateľne uhradená bola, pričom o skutočne odpracovanom období poškodeného neexistuje žiaden listinný alebo vecný dôkaz, z ktorých by bolo možné zistiť jej skutočnú výšku, a to aj s poukazom na odstup času od spáchania skutku. Tento jediný dôkaz je navyše zoslabený tým, že poškodený pri svojom ostatnom výsluchu odmietol v ďalšom konaní k danej veci vypovedať a na ďalšom vedení trestného konania nemá záujem. V uvedenej veci je potrebné poukázať na to, že naplnenie alebo nenaplnenie objektívnej stránky skutkovej podstaty tohto trestného činu spočíva v posúdení sporu o výšku neuhradenej mzdy, pričom dôkazy preukazujúce vyplatenie mzdy, na ktorú mal poškodený nárok, sú takej povahy a kvality, že preukazujú jej vyplatenie, v porovnaní s dôkazom, ktorý by mal svedčiť o opaku. Za takto zisteného skutkového stavu mám teda za to, že v konaní obvineného absentuje naplnenie objektívnej stránky skutkovej podstaty prečinu nezaplatenia mzdy a odstupného podľa § 214 ods. 1 Trestného poriadku.                

V uvedenej veci tiež poukazujem na to, že predmetné konanie ohľadom výšky neuhradenej mzdy má základ v pracovno-právnom spore, ktorý je možné riešiť za použitia inštitútov civilného práva. 
Trestné právo je najprísnejším prostriedkom štátu slúžiacim k ochrane taxatívne vymedzených záujmov, ktorý až subsidiárne dopĺňa ochranu práv fyzických a právnických osôb zabezpečenú normami iných právnych odvetví, pričom jeho použitie je odôvodnené až vtedy, keď sa ostatné právne prostriedky ukážu ako neúčinné. Trestné právo predstavuje teda prostriedok poslednej inštancie, tzv. ultima ratio, podľa ktorého trestno-právna ochrana má miesto len tam, kde sú iné prostriedky ochrany práv fyzických a právnických osôb vyčerpané, neúčinné alebo nevhodné. Štát môže tieto prostriedky uplatňovať len na báze zdržanlivosti. Kvalifikáciu určitého konania ako trestného činu, ktoré má súkromno-právny základ, je potrebné považovať za krajný prostriedok, ktorý nemôže nahrádzať prostriedok ochrany páv fyzických a právnických osôb v oblasti súkromno-právnych vzťahov, kde závisí predovšetkým od individuálnej aktivity jedinca, aby si strážil svoje práva, ktorým má súdna moc poskytovať ochranu. Orgány činné v trestnom konaní a súd nemôžu prehliadať, že nástroje, ktorými sa realizuje trestno-právna ochrana, obmedzujú základné práva  a slobody, pričom len dôsledné rešpektovanie princípu ultima ratio zaručuje, že takéto obmedzenia bude možné ešte považovať za proporcionálne s účelom sledovaným trestným konaním. Uvedená proporcionalita sa prejavuje v použití nástrojov trestno-právnej ochrany v prípadoch neexistencie alternatívneho riešenia v mimotrestnej oblasti, ktoré by predstavovalo menšie obmedzenie základných práv a slobôd určitej osoby. V prípadoch možnosti riešenia sporov v civilnom alebo inom konaní odlišnom od trestného, je ich riešenie v konaní trestnom neadekvátne a v rozpore so zásadou subsidiarity trestnej represie.     
Na základe vyššie uvedeného považujem predmetný skutok za civilno-právny spor, ktorý môžu sporové strany riešiť uplatnením inštitútov civilného práva, pričom ingerencia štátu v podobe trestno-právnej ochrany jednotlivých práv by bola v danom prípade neprimeraným zásahom do súkromno-právnych vzťahov v rozpore so zásadou ultima ratio, ktorá je základnou zásadou trestného práva. 
 
Taktiež som dospel k záveru, že konanie uvedené vo výroku tohto uznesenia nevykazuje ani zákonné znaky inej skutkovej podstaty trestného činu uvedeného v osobitnej časti Trestného zákona.

Na základe  zdokumentovaných skutočností je nutné uviesť, že v danej veci konanie XXXXX napĺňa znaky skutkovej podstaty žiadneho priestupku podľa zákona číslo 372/1990 Zbierky o priestupkoch v znení zákona číslo 666/2007 Zbierky zákonov, pričom je potrebné poukázať aj k tomu, že aj v prípade, ak by tieto napĺňalo, vzhľadom k tomu, že došlo k uplynutiu 2-ročnej premlčacej doby od predmetného konania, nebolo by možné vec postúpiť Obvodnému úradu Bratislava na ďalšie konanie v zmysle zákona o priestupkoch.

	S poukazom na uvedené skutočnosti som rozhodol tak, ako je konštatované vo výrokovej časti tohto uznesenia. 
Poučenie:
Proti tomuto uzneseniu je prípustná sťažnosť, ktorú možno podať u prokurátora okresnej prokuratúry do troch dní od oznámenia uznesenia. Sťažnosť má odkladný účinok. 

Mgr. Vladimír Priecel 
prokurátor